ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року		Справа № 500/846/25 пров. № А/857/21818/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року (суддя Чепенюк О.В., м.Тернопіль, повний текст складено 25 квітня 2025 року), -
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області (далі – ГУПФ), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУПФ-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі – ГУПФ-2) в якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ-1 від 14.01.2025 №961170820365 (далі – Рішення);
визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ-2 від 27.01.2025 №961170820365 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі – Рішення-1, Закон №3723-ХІІ відповідно); 
зобов`язати ГУПФ-2 зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди:
з 16.08.1978 по 10.12.1979 на посаді економіста державних доходів Тернопільського райфінвідділу,
з 10.12.1979 по 16.12.1980 на посаді інспектора по основній діяльності Зборівського райфінвідділу,
з 25.06.1981 по 01.10.2023 на посадах економіста відділу державних доходів, економіста ІІ категорії відділу державних доходів, економіста І категорії відділу планування доходів бюджету та економічного аналізу, головного ревізора-інспектора відділу планування доходів бюджету та економічного аналізу, заступника завідуючого-начальника відділу доходів, заступника начальника Тернопільського міськфінвідділу, заступника начальника фінансового управління, заступника начальника управління фінансів та бюджету, начальника фінансового управління Тернопільської міської ради, 
та перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ,
і здійснити нарахування (перерахунок) та виплату такої пенсії, починаючи з 08.01.2025, з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 07.01.2025 №08/8.2 та №09/8.2, виданих фінансовим управлінням Тернопільської міської ради (далі – Довідка №№ 08, 09 відповідно).
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення ГУПФ. Визнано протиправним та скасовано Рішення-1 ГУПФ-2. Зобов`язано ГУПФ-2 зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 16.08.1978 по 10.12.1979 на посаді економіста державних доходів Тернопільського райфінвідділу, з 10.12.1979 по 16.12.1980 на посаді інспектора по основній діяльності Зборівського райфінвідділу, з 25.06.1981 по 01.10.2023 на посадах економіста відділу державних доходів, економіста ІІ категорії відділу державних доходів, економіста І категорії відділу планування доходів бюджету та економічного аналізу, головного ревізора-інспектора відділу планування доходів бюджету та економічного аналізу, заступника завідуючого-начальника відділу доходів, заступника начальника Тернопільського міськфінвідділу, заступника начальника фінансового управління, заступника начальника управління фінансів та бюджету, начальника фінансового управління Тернопільської міської ради (з урахуванням вже зарахованого стажу державної служби), та перевести ОСОБА_1 з 08.01.2025 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржило ГУПФ-2, яке із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.
В апеляційній скарзі вказує, що зарахуванню до страхового стажу позивача підлягають періоди роботи з 16.08.1978 по 19.01.1995, бо остання працювала у структурних підрозділах відповідного виконавчого комітету міської/районної ради. Проте не підлягають зарахуванню до стажу державної служби періоди роботи позивачки, коли вона проходила службу в органах місцевого самоврядування. Також не може бути зарахований період після 01.05.2016, оскільки такий зараховується лише до загального страхового стажу. Зазначає, що позивачка станом на 01.05.2016 не мала як 10, так і 20 років стажу державної служби, тому не дотримано вимоги пунктів 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» (далі – Закон №889-VIII).
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду законними та обґрунтованими, просить залишити його без змін, а апеляційну скарги - без задоволення.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУПФ-1 та ГУПФ-2 необґрунтовано не зарахували спірні періоди роботи позивача до стажу державної служби, які в сукупності становлять понад 20 років, та безпідставно прийшли до висновку, що станом на 01.05.2016 ОСОБА_1 не працювала на посадах, що віднесені до посад державної служби. На цю дату позивач обіймала посаду начальника фінансового управління Тернопільської міської ради, посаду в органі місцевого самоврядування, що відноситься, до посад, робота, на яких дає право на призначення пенсії державного службовця.
Такі висновки суду першої інстанції, по суті спору відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, однак вказане рішення суду не може бути залишено без змін, з таких міркувань.
В іншій частині - щодо відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в ГУПФ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
Позивач 08.01.2025 звернулася до ГУПФ з заявою перерахунок пенсії (перехід на інший вид пенсії). До заяви ОСОБА_1 , серед іншого, додала Довідки №№ 08, 09 відповідно , видані 07.01.2025 фінансовим управлінням Тернопільської міської ради про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) на січень 2025 року, та про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, і яка на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі, за грудень 2024 року.
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для розгляду заяви визначено ГУПФ-1, яке Рішенням відмовило позивачу в перерахунку пенсії.
Як вбачається зі змісту цього Рішення як підставу відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ ГУПФ-1 зазначило те, що час роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби до 04.07.2001, по дату набуття чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі – Закон №2493-III). 
Також у Рішенні вказано про відмову врахувати Довідки №№08, 09, бо такі видані фінансовим управлінням Тернопільської міської ради, що являється органом місцевого самоврядування (а.с.9).
20.01.2025 позивач повторно подала до ГУПФ заяву щодо переведення з пенсії за віком, призначеної згідно з Законом №1058-IV на пенсію за віком згідно з Законом №3723-ХІІ.
Цю заяву розглядало ГУПФ-2, Рішенням-1 якого відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком згідно Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ.
Мотивами відмови у вказаному Рішенні-1 є те, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 з 25.06.1981 працювала у Тернопільському міськфінвідділі, з 28.02.2003 по 01.10.2003 у фінансовому управління Тернопільської міської ради. 05.03.2003 прийнято присягу посадової особи місцевого самоврядування, з 21.01.2011 ОСОБА_1 працювала на посаді начальника фінансового управління Тернопільської міської ради. Зважаючи на те, що станом на 01.05.2016 посада начальника фінансового управління не віднесена до посад державної служби, тобто на момент набрання чинності Закону №889-VIII заявниця не обіймала посади державної служби в державному органі, підстав для здійснення перерахунку пенсії (перехід на пенсію згідно Закону №3723-ХІІ) відповідно до Закону №889-VIII немає (а.с.8). 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом № 3723-ХІІ.
01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положення» якого визнано такими, що втратили чинність: Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно із пунктами 10-12 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За приписами частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином право на пенсію державного службовця за змістом частини першої статті 37 Закону №3723-ХІІ мали особи, які:
а) досягли певного віку;
б) мають передбачений законодавством страховий стаж;
в) станом на 01.05.2016 мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
За наведеного правового регулювання, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ, пунктами 10-12 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18 та висловлена Верховним Судом в постановах від 15.12.2020 у справі № 560/2398/19, від 22.05.2024 у справі № 500/1404/23.
Вказане у сукупності свідчить про те, що набутий до 01.05.2016 стаж роботи на посадах державної служби зараховується до стажу державної служби, величина якого, окрім іншого (страхового стажу, віку особи) має вплив на наявність у особи права на пенсію, що призначається на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положення» Закону № 889-VIII.
Спірним у цій справі є періоди з 16.08.1978 по 16.12.1980, з 25.06.1981 по 01.10.2023.
Проте, з огляду на наведене вище правове регулювання спірних правовідносин, суд першої інстанції зазначив, що період трудової діяльності після 01.05.2016 не підлягає зарахуванню до стажу державної служби. До стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01.05.2016 та обрахований у відповідності до положень «Порядку обчислення стажу державної служби» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 № 283 (далі – Порядок №283). Стаж, набутий після 01.05.2016 на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону №1058-IV.
Вказаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у рішенні від 23.12.2022 № 3-р/2022. Конституційний Суд України у цій справі зазначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 01.05.2016, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Такі висновки суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені у постанові від 22.05.2024 у справі № 500/1404/23.
Згідно з оскаржуваними рішеннями мотивами відмови позивачу у переході на пенсію за віком на підставі Закону №889-VIII є відсутність необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, станом на 01.05.2016.
У пункті 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Відповідно до частини третьої статті 46 Закону №889-VIII Кабінет Міністрів України постановою від 25.03.2016 №229 затвердив Порядок обчислення стажу державної служби (чинний з 01.05.2016) (далі - Порядок №229), 
Пункт 6 цього Порядку вказує на те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.
Пунктом 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Статтею 25 Закону №3723-ХІІ (набрав чинності 28.12.1993), на яку є посилання у пунктах 10-12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, визначено, що основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Також установлено класифікацію посад державних службовців з першої по сьому категорію та передбачено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.
До спірних правовідносин підлягає застосуванню Порядок №283 та додаток до нього, які були чинними до 01.05.2016. Обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців (абзац другий); на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком (абзац четвертий).
У додатку до Порядку №283 наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. Цим Переліком, серед іншого, передбачено виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.
Зазначене означає, що до стажу державної служби зараховувалася робота на посадах керівних працівників і спеціалістів в управліннях, відділах, які згідно із затвердженою структурою належали до апарату виконкомів.
За приписами пункту 4 Постанови №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач працювала: 
з 16.08.1978 по 10.12.1979 на посаді економіста державних доходів Тернопільського райфінвідділу,
з 10.12.1979 по 16.12.1980 на посаді інспектора по основній діяльності Зборівського райфінвідділу,
з 25.06.1981 по 01.10.2023 на посадах економіста відділу державних доходів, економіста ІІ категорії відділу державних доходів, економіста І категорії відділу планування доходів бюджету та економічного аналізу, головного ревізора-інспектора відділу планування доходів бюджету та економічного аналізу, заступника завідуючого-начальника відділу доходів, заступника начальника Тернопільського міськфінвідділу, заступника начальника фінансового управління, заступника начальника управління фінансів та бюджету, начальника фінансового управління Тернопільської міської ради.
Як видно з матеріалів справи, скаржник визнає підстави для зарахування до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи з 16.08.1978 по 19.01.1995, бо записами трудової книжки підтверджується, що Тернопільський райфінвідділ був структурним підрозділом виконавчого комітету Тернопільської районної ради народних депутатів; Зборівський райфінвідділ був структурним підрозділом виконавчого комітету Зборівської районної ради народних депутатів; Тернопільський міськфінвідділ був структурним підрозділом виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів.
Уданому випадку наявні підстави для зарахування цього періоду роботи до страхового стажу державної службу через те, що така робота прирівнюється до роботи на посадах спеціалістів у виконавчому комітеті місцевих Рад депутатів трудящих, Раді народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.
Записи трудової книжки позивачки після 19.01.1995 вказують на прийняття ОСОБА_1 20.01.1995 присяги державного службовця, 31.05.1994 присвоєння 11 рангу державного службовця. В подальшому 05.03.2003 прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування та присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування, 01.10.2023 звільнена з посади.
Закон №3723-XII набрав чинності 28.12.1993. Відповідно, із зазначеної дати віднесено посади державних службовців до відповідних категорій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 (чинною до 26.10.2001) затверджено «Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців» (далі - Порядок №239). Пунктом 1 зазначеного порядку установлено, що посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів відносяться до таких категорій: до сьомої категорії - посади радників, консультантів, спеціалістів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; спеціалістів апаратів виконкомів районних у містах, міських Рад міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів та інші прирівняні до них посади.
Таким чином, посади працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів Постановою №239 були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. 
12.06.1997 набрав чинності Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР). Частиною п`ятою розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №280/97-ВР установлено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про державну службу». Вони прирівнюються до відповідних категорій посад державних службовців, якщо інше не передбачено законодавством України. Умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.
04.07.2001 набрав чинності Закон № 2493-ІІІ. Пунктами 2, 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2493-ІІІ передбачено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. За посадовими особами місцевого самоврядування, посади яких на момент набрання чинності цим Законом було віднесено до відповідних категорій та яким присвоєно ранг згідно з пунктом 5 розділу V «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зберігається така сама категорія та присвоюється такий самий ранг з додержанням вимог цього Закону. З набранням чинності цим Законом посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України «Про державну службу».
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2001 №1435 внесено зміни до пункту 2 Порядку №283, доповнивши новим абзацом, за змістом якого до стажу державної служби включається час роботи: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування (абзац тринадцятий).
Так посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (стаття 3 Закону №2493-III).
Згідно зі статтею 14 Закону №2493-III в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад, зокрема, п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост; шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.
Статтею 15 Закону №2493-III встановлено, що при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад. Встановлюються такі ранги посадових осіб місцевого самоврядування: особам, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, може бути присвоєно 11, 10 і 9 ранг; особам, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13, 12 і 11 ранг. У трудовій книжці посадової особи місцевого самоврядування робиться запис про присвоєння, зміну чи позбавлення її відповідного рангу.
Статтею 22 Закону №2493-III передбачено, що до стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.
Таким чином, після 04.07.2001 стаж державної служби підлягає збільшенню на тривалість роботи (служби) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону №2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Наведеним спростовуються мотивація відповідачів у спірних рішеннях про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування може зараховуватися до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, лише до 04.07.2001.
Отже, з урахуванням наведених правових норм період роботи позивача з часу прийняття присяги державного службовця (з 20.01.1995) та на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону №2493-III, підлягає зарахуванню до стажу державної служби, а саме з 20.01.1995 по 30.04.2016 (включно).
Приймаючи Рішення та Рішення-1 відповідачі необґрунтовано дійшли висновку про відсутність підстав для зарахування вказаного періоду до стажу державної служби.
Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що не зважаючи на позицію Верховного Суду у справі № 500/1404/23, на яку послався і суд першої інстанції, останній попри висновки Верховного Суду у цій постанові зарахував до стажу державної служби ОСОБА_1 період її роботи після 01.05.2016. Водночас стаж, набутий після 01.05.2016 на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону №1058-IV. 
Відтак, рішення в цій частині підлягає зміні враховуючи вище наведені обставини, а до стажу державної служби позивачки підлягають зарахуванню періоди роботи: з 16.08.1978 по 10.12.1979 на посаді економіста державних доходів Тернопільського райфінвідділу, з 10.12.1979 по 16.12.1980 на посаді інспектора по основній діяльності Зборівського райфінвідділу, з 25.06.1981 по 30.04.2016 на посадах економіста відділу державних доходів, економіста ІІ категорії відділу державних доходів, економіста І категорії відділу планування доходів бюджету та економічного аналізу, головного ревізора-інспектора відділу планування доходів бюджету та економічного аналізу, заступника завідуючого-начальника відділу доходів, заступника начальника Тернопільського міськфінвідділу, заступника начальника фінансового управління, заступника начальника управління фінансів та бюджету, начальника фінансового управління Тернопільської міської ради.
Відповідно до частини четвертої статті 317 КАС зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Вказаний час роботи, і без урахування періоду після 01.05.2016 в сукупності становлять понад 20 років.
Отже, у зв`язку із цим необґрунтованою є відмова відповідачів у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII, оскільки, крім наявності спеціального стажу (понад 20 років державної служби станом на 01.05.2016), виконуються й інші умови (щодо віку - позивач досягла віку 66 років та страхового стажу, який у позивача становить більше 48 років) для реалізації права на одержання пенсії відповідно до Закону №3723-XII.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність задоволення позову, у спосіб, що наведений в оскаржуваному рішенні суду.
Доводи, наведені в апеляційній скарзі не спростовують правильності застосування судом норм матеріального права до встановлених ним на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів та обставин справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору, в частині визнання протиправними та скасування Рішення та Рішення-1, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку..
Керуючись статтями 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року, змінити, виклавши абзац четвертий резолютивної частини рішення суду, у такій редакції: 
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 16.08.1978 по 10.12.1979 на посаді економіста державних доходів Тернопільського райфінвідділу, з 10.12.1979 по 16.12.1980 на посаді інспектора по основній діяльності Зборівського райфінвідділу, з 25.06.1981 по 30.04.2016 на посадах економіста відділу державних доходів, економіста ІІ категорії відділу державних доходів, економіста І категорії відділу планування доходів бюджету та економічного аналізу, головного ревізора-інспектора відділу планування доходів бюджету та економічного аналізу, заступника завідуючого-начальника відділу доходів, заступника начальника Тернопільського міськфінвідділу, заступника начальника фінансового управління, заступника начальника управління фінансів та бюджету, начальника фінансового управління Тернопільської міської ради (з урахуванням вже зарахованого стажу державної служби), та перевести ОСОБА_1 з 08.01.2025 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».».
В решті рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич