Справа № 337/6000/25
Номер провадження 2-а/337/3/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року	м. Запоріжжя	

Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Гнатик Г.В., при секретарі Сьомченко А.А., розглянувши, у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, закриття провадження у справі,
ВСТАНОВИВ:
18.11.2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення строку звернення до суду, скасування постанови про накладання адміністративного стягнення від 22.08.2025 року № 55/1188, закриття провадження у справі.
Позивач вважає, що притягнення до адміністративної відповідальності є незаконним, не обґрунтованим, не згоден у повному обсязі із вказаною постановою, посилаючись на те, що під час перевірки документів працівниками поліції було зроблено фотокопії його документів - ОСОБА_1 . Він пояснив працівникам поліції, що повертався після участі у судовому засіданні та надав копію судової повістки. Після цього його відпустили та жодного протоколу відносно нього складено не було. Після здійснення адвокатського запиту, було виявлено, що відносно нього було складено протокол, але жодного його підпису, протокол не містить, чим порушено порядок складання протоколу. Також у протоколі відсутні призі вища понятих, які нібито були залучені, міститься лише один підпис, однак прізвище понятого не зазначено і його дані не відомі. 
Постановою № 55/1188 від 22.08.2025 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч.3 КУпАП та накладено адмінстягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. Просив скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі закрити.
Оскільки про існування постанови від 22.08.2025 року про накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн., йому не було відомо, просив поновити строк звернення до суду для оскарження постанови.
Ухвалою судді від 28.11.2025 року, визнано поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду та йому поновлено пропущений строк. Відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, закриття провадження у справі. Визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (постанова про адміністративне правопорушення №55/1188 від 22.08. 2025 року).
09.12.2025 року до суду, через систему «Електронний суд», від представника відповідача Горбачова Ю.В. надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що проти задоволення позову відповідач заперечує, посилаючись на наступне. 
22.08.2025 року т.в. обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову № 55/1188 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , у якій зазначено, що згідно з протоколом № 55/1188 від 16.08.2025 року, ОСОБА_1 , 16.08.2025 року, як військовозобов`язаний, не мав при собі військового документа (військовий квиток, приписне посвідчення, тимчасове посвідчення замість військового квитка), чим порушив вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ст. 210-1 ч.3 КУпАП. 16.08.2025 року ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про його доставлення. Зазначені позивачем у позовній заяві доводи, не відповідають дійсним обставинам справи. 22.08.2025 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про притягнення його до адмінвідповідальності та накладено адмінстягнення за ст.. 210-1 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Постанова від 22.08.2025 року є обґрунтованою та такою, що прийнята без порушень процедури розгляду справи про адмінправопорушення, тому просив у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою судді від 24.12.2025 року, на підставі заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цвєткова А.В., було витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 копію запису відео-фіксації процесу під час перевірки документів у ОСОБА_1 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 16.08.2025 року та складання протоколу.
12.01.2026 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло клопотання у якому зазначено, що відповідно до ч.2 розділу 4 Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відео фіксації, строк зберігання на сервері відеозаписів з портативних відео реєстраторів становить 30 днів з дня завантаження відповідної інформації. Станом на 18.11.2025 року термін зберігання відеозапису закінчився. Просить врахувати відсутність фото- та відео фіксації під час розгляду справи, надати оцінку матеріалам, які складені ТЦК та СП.
Розгяд справи неоднаразово відкладався через неможливість розгляду справи за наявними матеріалами, витребування доказів та інших причин.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.
Суд, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 16.08.2025 року інструктором відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 (прізвище не вказано), складено протокол № 55/1188, у якому зазначено, що 16.08.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1991 року народження при собі не мав, чи відмовився пред`явити військовий документ (військовий квиток, приписне посвідчення, тимчасове посвідчення в замість військового квитка. При цьому, у складеному протоколі не вказано, якого саме документу при собі не мав ОСОБА_1 . Своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію",та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення."
Протокол складений та підписаний невідомою особою, оскільки прізвище такої особи не зазначено у протоколі.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Як вбачається, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі відсутнє прізвище посадової особи, яка склала протокол; також у протоколі зазначено, що «від пояснень та підписання протоколу відмовився у присутності свідків», але жодного прізвища, ім`я, по батькові свідків, адреси їх проживання чи перебування, у протоколі не вказано, а лише наявний один підпис невідомої особи.
Крім того, у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі зазначено, що «від отримання другого примірника протоколу відмовився у присутності свідків», прізвища яких та інші необхідні дані, відповідно до ст. 256 КУпАП, не вказано, а наявний лише підпис невідомої особи.
22.08.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Як зазначено у постанові, на розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154.
Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ № 154 від 23.02.2022 року (далі Положення), Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Згідно до п. 3 Положення, Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.
Завдання та функції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки передбачені зокрема п. 9 Положення, у якому, у тому числі вказано, що вони розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно до п. 11 Положення, Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення мають певні функції.
Таким чином до функцій Районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, відповідно до п. 9, 11 Положення, належить розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладення адміністративних стягнень.
Відтак, суд відхиляє твердження представника позивача про проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене статтею 210-1 КУпАП неповноважною особою.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, а також іншими документами.
Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності, та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.
Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення № 55/1188 від 16.08.2025 року, суд дійшов висновку, що він складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі відсутні: прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол;  відомості щодо місця та часу його складення; прізвища, адреси свідків.
Згідно з ч.2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
При цьому, в цій статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині 6 статті 22, стосовно проведення уповноваженими представниками ТЦК фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 року, згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-IX.
На виконання приписів ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» КМУ своєю постановою № 560 від 16.06.2024 року затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок 560).
Згідно з п. 25 Порядку 560 громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Відповідно до п. 49 Порядку 560 у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.
Згідно з п. 52 Порядку 560 під час перевірки військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.
З наведених вище норм чинного законодавства України вбачається, що у разі оскарження позивачем факту непред`явлення за вимогою уповноваженого представника ТЦК та СП військово-облікового документу, належним підтвердженням подій щодо пред`явлення військово-облікового документу має бути відповідний відеозапис.
Однак до спірної постанови та до матеріалів адміністративної справи, що розглядається, матеріалів відеофіксації щодо непред`явлення позивачем військово-облікового документу відповідачем не надано. Як зазначено у клопотанні представника відповідача від 12.01.2026 року, термін зберігання відеозапису закінчився.
Частинами 1-4 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Проте, у даній справі вказаний обов`язок не дотриманий, відповідачем суду не надано відповідних доказів, а також будь-яких інших доказів, які підтвердили б правомірність складання протоколу та винесення постанови відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, як і наявності події і складу адміністративного правопорушення, за яке позивач притягнутий до відповідальності.
Суд вважає, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення та наявності складу правопорушення, внаслідок якого позивача притягнуто до відповідальності, не спростовано твердження позивача про протиправність постанови.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.
Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 229, 246, 262, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №55/1188 від 22.08.2025 року - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 55/1188 від 22.08.2025 року, складену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення- закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя:    Г.В. Гнатик