Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.02.2026  	Справа №607/17954/25 Провадження №2/607/544/2026	

місто Тернопіль
 
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого судді Герчаківської О. Я.,
за участі секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» (далі - ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», позивач), через «Електронний суд», звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3595309334/238648 від 11 лютого 2020 року в розмірі 11 917,50 гривень, а також судових витрат по справі.
В обґрунтування цього позову ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» вказало, що 11 лютого 2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3595309334/238648 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно умов договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 3 500,00 грн, дата надання кредиту - 11 лютого 2020 року, строк кредиту - 30 днів, відсоткова ставка 1,85% на добу.
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26 травня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 11 917,50 грн, з яких: 3 500,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8 417,50 грн - прострочена заборгованість за процентами.
Позивач зазначає, що на підтвердженням видачі товариством кредитним коштів, ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» надає інформаційну довідку, відповідно до якої 11 лютого 2020 року на картковий рахунок відповідача було зараховано кошти.
31 травня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, в тому числі права вимоги за кредитним договором № 3595309334/238648 від 11 лютого 2020 року.
03 червня 2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 3595309334/238648 від 11 лютого 2020 року до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим останній набув права вимоги до відповідача.
Враховуючи вищезазначене, позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою судді від 03 вересня 2025 року відкрито провадження у справі № 607/17954/25 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» не з`явився, однак просив розгляд даної справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. 
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. 
Судом встановлено, що 11 лютого 2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №3595309334/238648, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором R52387.
Згідно п. 1.1 Договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 1.2 Договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 11 березня 2020 року. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.
Згідно п. 1.3 Договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу. Тип процентної ставки - фіксована.
Відповідно до п. 1.5 Договору, датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.
Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 3595309334/238648 від 11 лютого 2020 року є графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, згідного якого строк, на який надано кредит - 30 днів, фіксована процентна ставка - 1,85%, сума нарахованих процентів - 1 942,50 грн, до сплати всього - 5 442,50 грн.
Згідно довідки про ідентифікацію, ТОВ «ГОУФІНГОУ» підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 3595309334/238648 від 11 лютого 2020 року ідентифікований товариством. Акцепт договору підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором R52387, який відправлено 11 лютого 2020 року на номер телефону НОМЕР_1 .
31 травня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21.
Згідно п. 1.1 Договору факторингу, на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованостей).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-31/05/2021 від 31 травня 2021 року, ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3595309334/238648 від 11 лютого 2020 року у сумі 11 917,50 грн, з яких: 3 500,00 грн - тіло кредиту; 8 417,50 грн - відсотки.
03 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладено договір відступлення права вимоги № 1-03/06/2021.
Згідно п. 1.1 Договору відступлення, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 1-03/06/21 від 03 червня 2021 року, ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3595309334/238648 від 11 лютого 2020 року у сумі 11 917,50 грн, з яких: 3 500,00 грн - тіло кредиту; 8 417,50 грн - відсотки.
Як слідує з виписки з особового рахунка за кредитним договором № 3595309334/238648 від 11 лютого 2020 року, складеної ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», заборгованість ОСОБА_1 станом на 26 травня 2025 року становить 11 917,50 грн, з яких: 3 500,00 грн - тіло кредиту; 8 417,50 грн - відсотки.
Як вбачається з відповіді за вих. № 2025-ПО/217 від 19 серпня 2025 року, наданої на запит адвокату Пархомчуку С.В., ТОВ «Платежі Онлайн» є технологічним оператором платіжних послуг, що здійснює операційні, інформаційні та інші технологічні функції щодо переказу коштів на підставі договорів про співпрацю з банками-еквайрами, шляхом технологічного підключення до їх процесингових установ відповідно до специфікації взаємодії (АРІ). Товариство вбачає за можливим на виконання запиту надати інформацію, що викладена у додатку № 1 до цієї відповіді по вказаних у запиті переказах, з якою адвокат може звернутись до вказаного надавача платіжних послуг для подальшого отримання інформації по переказам. 
Окремо звернуто увагу, що за переліченими у додатку даними по 28 платіжним карткам Товариство не змогло однозначно ідентифікувати перекази в системі, так як у вказану дату здійснення переказу не було ідентифіковано успішних переказів, але на наступний календарний день від зазначених у запиті параметрів ідентифіковано платіжні операції, які було ініційовано повторно Торговцем GOFINGO.COM.UA з ідентичними параметрами. Також товариство у відповіді вказало, що відповідно до укладених договорів надавачем платіжних послуг за вказаними у запиті даними є АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим запропонували для отримання подальшої необхідної інформації звернутись за передбаченим чинним законодавством до надавача платіжних послуг.
Отож, звертаючись до суду з позовом, позивач стверджував, що відповідач отримав кредитні кошти, однак не виконує зобов`язань щодо їх повернення.
Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 2 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (стаття 512 ЦК України).
Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).
Водночас суд звертає увагу, що заміна кредитора у зобов`язанні не є беззаперечним підтвердженням того, що до позивача перейшло право вимоги саме на той розмір заборгованості, який зазначено у витязі із Реєстру боржників. За умовами вищевказаного кредитного договору відповідач мав би отримувати кошти шляхом їх перерахування в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Проте матеріали позову не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 отримував кредитні кошти у визначених договорами порядку та розмірах, для того, щоб суд мав можливість дійти до переконання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.
Суд встановив, що ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» на підтвердження своїх доводів надало документ під назвою «Інформаційна довідка», який за своєю суттю є відповіддю на адвокатський запит, в якому міститься інформація, що ТОВ «Платежі Онлайн» є технологічним оператором платіжних послуг, який на підставі договорів з банками-еквайрами здійснює технологічне забезпечення переказу коштів через підключення до їх процесингових систем (API) та надало інформацію щодо запитуваних переказів у додатку № 1, з якою адвокат може звернутися до надавача платіжних послуг. Водночас за 28 платіжними картками перекази у зазначену дату не були ідентифіковані як успішні, однак наступного календарного дня були зафіксовані повторно ініційовані Торговцем GOFINGO.COM .UA операції з ідентичними параметрами. Надавачем платіжних послуг за вказаними операціями є АТ КБ «ПриватБанк», до якого рекомендовано звернутися для отримання подальшої інформації у порядку, передбаченому законодавством.
Крім того, до зазначеної відповіді додано фрагмент таблиці невідомого походження та належності, з якої вбачається, що нібито 11 лютого 2020 року було перераховано грошові кошти в сумі 3 500,00 грн на маску карткового рахунку НОМЕР_2 .
Разом з тим суд оцінює вказаний документ критично, оскільки у суду відсутня можливість перевірити, чи має він відношення до даного спору, з огляду на те, що в ньому не зазначено жодних відомостей щодо підстав такого зарахування, зокрема, чи було воно здійснене саме в межах спірного кредитного договору, а також відсутні дані, які б дозволяли ідентифікувати отримувача коштів та зв`язок зазначеної операції з предметом спору - виникненням заборгованості за Договором, яку просить стягнути позивач.
Також суд звертає увагу на те, що Порядок та умови надання кредиту за Договором передбачають, що кошти кредиту надається Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 . Однак, при матеріалах справи відсутня інформація про те, що вказана платіжна картка належить відповідачу. Натомість позивач має доводити свої вимоги і не був обмежений у праві клопотати перед судом про витребування інформації, яка становить банківську таємницю або ж про витребування іншої інформації, в отриманні якої він має перешкоди.
Отож, оскільки надана суду інформація про перерахунок коштів не містить відомостей, що переказ було здійснено саме на виконання умов Договору № 3595309334/238648 від 11 лютого 2020 року, як і судом не було встановлено, що картковий рахунок на який було нібито здійснено переказ у сумі 3 500,00 грн, належить саме відповідачу, суд виснує про те, що ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, користування ними та неповернення у строк, встановлений Договором.
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
Отже, саме ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» не довело позов, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21.
Більше того, у своїй позовній заяві до суду ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» просило розглянути справу у його відсутність та у подальшому представник позивача на призначенні засідання не з`являвся, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа №755/18920/18, провадження № 61-17205ск19.
За таких умов в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів, а також відповідно і користування ними, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
Таким чином, судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції слід віднести на рахунок ТОВ «ФК Дебт Коллекшн».
На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 5, 12, 13, 19, 28, 76-77, 79-81, 89, 133, 141, 187, 211, 247, 263-265, 273, 274, 280-289 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн», код ЄДРПОУ: 44243120, адреса місцезнаходження: вул. Саперне Поле, 12, нежитлове приміщення 1008, м. Київ, 01042.
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя        О.Я. Герчаківська