Справа № 372/6143/23 
Провадження 2-58/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року        Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Проць Т.В.
при секретарі Лимаренко О.О. 
за участю позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
представників відповідача Овчіннікова А.А., ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Воловиченко Віталій Валерійович, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального окргу Мельник Інна Анатоліївна, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Дробітько Вікторія Вікторівна, -
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2023 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову вказав, що 06.04.2012 року ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку 0,1000 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт.Козин, кадастровий номер 3223155400:04:012:0052. 07.12.2013 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 уклали договори купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,109 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3223155400:05:033:0019 та житлового будинку, що розташований на вказаній земельній ділянці. Крім того, 23.08.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,0800 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Григорівська сільська рада, кадастровий номер 3223182000:05:001:0030. У липні 2023 року ОСОБА_1 виявив, що документи на вищевказане майно, відсутні та звернувся до Обухівського РУП ГУНП в Київській області з відповідною заявою. 13.11.2023 року ОСОБА_1 стало відомо, що належне йому майно було переоформлено на підставі договорів купівлі-продажу на ОСОБА_9 . 15.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В. з вимогою надати пояснення та документи, на підставі яких відбулася перереєстрація майна. З наданих нотаріусом копій документів позивачу стало відомо про довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.І. 07.12.2013 року строком дії десять років, на підставі якої ОСОБА_5 здійснив продаж, належного ОСОБА_1 , майна. Крім того від нотаріуса йому стало відомо про заяву дружини– ОСОБА_10 , яка посвідчена приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Київської області Змисловською Т.В. 10.11.2016 року, якою дружина надала згоду на продаж майна. ОСОБА_1 не уповноважував ОСОБА_5 укладати від його імені з ОСОБА_4 будь які договори купівлі-продажу. Довіреність, яку посвідчувала приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Мельник І.А. №1915 була строком на п`ять років і діяла до 07.12.2018 року. ОСОБА_10 будь якої заяви у нотаріуса також не підписувала. Представник зауважив, що позивач продовжує проживати разом з дружиною, донькою та двома онуками в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що довіреність, посвідчена № НОМЕР_1 в якій зазначено строк дії десять років, є підробленою, тому ОСОБА_5 не був уповноваженим та не мав жодних правових підстав діяти від імені позивача та укладати від його імені договори купівлі-продажу будинку та земельних ділянок. Оскільки укладення договорів купівлі-продажу спірного майна від 13.11.2023 року відбулося без будь-якого волевиявлення власника нерухомого майна, за умови повної необізнаності ОСОБА_1 про вчинені правочини, просить витребувати земельні ділянки та будинок з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , на підставі положень ст. 388 ЦК України.
Ухвалою судді від 03.01.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.
14.02.2024 року представник відповідача ОСОБА_4 – адвокат Ковбаса О.С. подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 07.12.2013 року позивач уповноважив ОСОБА_5 представляти свої інтереси з питань, пов`язаних з продажем будь-якого належного йому нерухомого майна. Станом на 13.11.2023 року дана довіреність була чинною та недійсною судом не визнавалась. Зауважив, що правомірність договорів купівлі-продажу від 13.11.2023 року не спростовано, такі обставини можуть бути предметом доказування в іншому спорі, зокрема про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Крім того, на час набуття у власність житлового будинку ОСОБА_1 у 2013 році, його загальна площа становила 68,5 кв.м., а після капітальної реконструкції – 361,5 кв.м., однак в Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Таким чином, твердження позивача, що у довіреності йде мова про будинок, який містить характеристики будинку 2013 року, не відповідають дійсності, оскільки в довіреності міститься вказівка лише на місцезнаходження житлового будинку. Тому, у зв`язку із здійсненням позивачем самочинного будівництва, слід дійти до висновку, що станом на 13.11.2023 року будинку площею 361,5 кв.м. у власності ОСОБА_1 не існувало. Враховуючи всі обставини справи, вважає позов необґрунтованим та безпідставним.
19.02.2024 року представник позивача – адвокат Панич О.В. подав заяву про зміну предмету позову, зазначивши реєстраційні номери об`єктів спірного нерухомого майна.
19.02.2024 року представник позивача – адвокат Панич О.В. подав відповідь на відзив, в якій вказав, що з наявної у матеріалах справи довідки приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.І. вбачається, що довіреність видавалась строком на 5 років, тобто до 07.12.2018 року. Таким чином, ОСОБА_5 не мав підстав для відчуження на користь ОСОБА_4 нерухомого майна позивача.
20.02.2024 року відповідач ОСОБА_5 подав відзив, в якому вказав, що позов пред`явлено до двох відповідачів, в той час як вимоги заявлені лише до ОСОБА_4 , тому просить відмовити в задоволенні позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.
21.02.2024 року представник позивача – адвокат Панич О.В. подав відповідь на відзив, в якій вказав, що саме ОСОБА_5 , на підставі підробленої довіреності, відчужив на користь ОСОБА_4 нележне ОСОБА_1 на праві власності нерухоме майно та не надав суду заперечень проти доводів позову.
20.03.2024 року представник ОСОБА_4 – адвокат Ковбаса О.С. через підсистему «Електронний суд» подав письмові пояснення та вказав, що позивач не зазначає та не підтверджує жодними доказами факт звернення до іншого нотаріуса, який ніби то повідомив, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. вносились зміни до довіреності та продовжено строк дії до 07.12.2023 року. Також, подана позивачем інформація з Єдиного реєстру довіреностей є недопустимим доказом та не містить інформації щодо предмета доказування.
25.03.2024 року представник позивача – адвокат Панич О.В. подав заперечення проти доводів відповідача ОСОБА_4 , в якому вказав, що з ухвали Обухівського районного суду Київської області від 14.03.2024 року у справі № 372/742/24 вбачається, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 12023116230000598 від 29.11.2023 року встановлено, що 24.10.2023 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. були внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме було зроблено виправлення запису бланку ВТМ 925280 (довіреність №1915 від 07.12.2013), внаслідок чого майно (будинок та земельні ділянки) вибули з володіння власника – ОСОБА_1 не з його волі.
Ухвалою суду від 25.03.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Дробітько В.В. належним чином засвідчену копію довіреності Василенка Федора Миколайовича від 07.12.2013 року, зареєстровану в реєстрі за №1915, бланк серії ВТМ №925280; засвідчену копію витягу з реєстру для реєстрації нотаріальних дій, в якому міститься запис про вчинення нотаріальної дії, виправлення у Єдиному реєстрі довіреностей запису про довіреність видану ОСОБА_1 , посвідчену приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник І.А. 07.12.2023 за №1915; інформацію про підстави виправлення. Витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Мельник Інни Анатоліївни належним чином засвідчену копію довіреності Василенка Федора Миколайовича від 07.12.2013 року, зареєстровану в реєстрі за №1915, бланк серії ВТМ №925280; засвідчену копію витягу реєстру для реєстрації нотаріальних дій, в якому міститься запис про вчинення нотаріальної дії, посвідчення вказаної довіреності; інформацію про строк, на який було видано зазначену довіреність. Витребувано у Державного підприємства «Національні інформаційні системи» повну інформацію щодо реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей, запису (змін) відносно довіреності виданої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник І.А. 07.12.2013 року, зареєстровану в реєстрі за №1915, бланк серії ВТМ №925280 з зазначенням дати та причини змін, інформації про реєстратора.
15.04.2024 року представник ОСОБА_4 – адвокат Ковбаса О.С. подав заперечення на відповідь на відзив, в якому вказав, що особливість спірних правовідносин полягає в тому, що сторонами договорів купівлі продажу нерухомого майна, про які зазначає позивач, є безпосередньо ОСОБА_1 (від імені якого діяв ОСОБА_5 ) та ОСОБА_4 . Дані договори не оспорювалися, недійсними не визнавалися. З огляду на це, насправді нерухоме майно яке було відчужене на підставі даних договорів, не вважається таким, що вибуло з володіння ОСОБА_1 без його волі. Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та витребування майна від ОСОБА_4 з огляду на наявність між ними договірних відносин. Питання щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, у межах даної справи, позивач не ставить. Тому, всі докази позивача, що стосуються підроблення довіреності, мають досліджуватися виключно в межах спору про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.
Ухвалою суду від 16.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Ухвалою суду від 26.06.2024 року витребувано у Обухівського РУП ГУ НП в Київській області оригінал довіреності, виданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_5 (в якій вказано строк її дії 10 років), посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник Інною Анатоліївною 07.12.2013 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1915.
Ухвалою суду від 03.09.2024 року витребувано Бориспільського районного управління ГУ Національної поліції Київської області (08301, м. Бориспіль, вул. Сергія Камінського, 4) оригінал довіреності, виданої ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_5 (в якій вказано строк її дії 10 років), посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник Інною Анатоліївною 07.12.2013 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1915.
Ухвалою суду від 06.02.2025 року призначено у цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, провадження зупинено.
Ухвалою суду від 21.10.2025 року витребувано у Бориспільського районного управління ГУ Національної поліції Київської області належним чином завірену копію висновку судової почеркознавчої експертизи №1061/25-21 від 05.06.2025 року Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, проведеної в рамках кримінального провадження від 29.11.2023 року №12023116230000598.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Панич О.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві та інших заявах по суті справи, просили задовольнити позов.
Представник відповідача Мирного В.О. у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначав, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, представник позивача ОСОБА_1 . Безрук В.М. діяв на підставі чинної довіреності, яка була видана на десять років і діяла до 07.12.2023 року та уповноважувала Безрука В.М. представляти інтереси ОСОБА_1 з питань, пов`язаних, зокрема, з продажем від імені ОСОБА_1 будь-якого належного йому нерухомого майна, на момент укладання договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна довіреність була чинною та не визнавалась недійсною. Вважав, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, вважає, що належним способом захисту є, зокрема, визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна.
Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Натина А.О. у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилався на те, що ОСОБА_5 діяв від імені ОСОБА_1 на підставі чинної довіреності, яка була видана на десять років і діяла до 07.12.2023 року та уповноважувала Безрука В.М. представляти інтереси ОСОБА_1 з питань, пов`язаних, зокрема, з продажем від імені ОСОБА_1 будь-якого належного йому нерухомого майна, на момент укладання договорів купівлі-продажу спірного нерухомого майна довіреність недійсною не визнавалась.
Треті особи у справі - приватний нотаріус Воловиченко В.В., приватний нотаріус Мельник І.А. та приватний нотаріус Дробітько В.В. у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Допитаний у судовому засіданні як свідок позивач ОСОБА_1 пояснив, що дійсно підписував довіреність 07.12.2013 року, якою уповноважував ОСОБА_5 вчиняти дії з його нерухомим майном. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник І.А., видавалась строком на 5 років. В листопаді 2023 року він з застосунку «Маяк» дізнався, що відповідач на підставі вказаної довіреності відчужив належне йому нерухоме майно: будинок та земельні ділянки ОСОБА_4 . В подальшому йому стало відомо, що у вказаній довіреності було змінено строк дії та обсяг майна, на що він згоди не давав та про що йому взагалі не було відомо. З цього приводу він звертався до правовохоонних органів, проводиться досудове розслідування. Його дружина згоди на відчуження спірного майна також не надавала. ОСОБА_4 він не знає та ніколи не бачив, навіть після укладення відповідачами договорів. У спірному житловому будинку до розлучення проживали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 разом з дітьми, а зараз проживає донька з онуками. Вони з дружиною також проживали та проживають за вказаною адресою. .
Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 пояснила, що з 2007 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 . В 2023-му році шлюб між ними припинено, до початку 2022-го року проживали разом з ОСОБА_11 та їх спільними дітьми у спірному житловому будинку. 
Заслухавши пояснення позивача та його представника, доводи представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , оцінивши у сукупності зібрані докази, суд приходить до наступного висновку.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Приватноправовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Спірні правовідносини стосуються захисту права власності позивача ОСОБА_1 на спірний будинок та земельні ділянки, які вибули з його власності шляхом укладення із ОСОБА_4 договору купівлі-продажу від 13 листопада 2023 року на підставі довіреності, виданої на ім`я ОСОБА_5 , посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник І.А. 07 грудня 2013 року. 
Судом встановлено, що довіреністю від 07.12.2013 року, посвідченою приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник І.А. за реєстровим номером 1915, ОСОБА_1 на підставі усного договору доручення уповноважив повіреного Безрука В.М., представляти його інтереси у всіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в органах державної виконавчої влади та місцевого самоврядування (їх структурних підрозділах), управліннях та відділах земельних ресурсів України, органах Державного земельного кадастру, реєстраційній службі та інших відповідних органах, що здійснюють реєстрацію права власності на нерухоме майно, управлінні містобудування та архітектури, управлінні контролю за благоустроєм, проектних організаціях, органах державної пожежної охорони, комунальних підприємствах, органах житлово-комунального господарства, перед фізичними особами-підприємцями, самозайнятими особами, органах нотаріату, тощо, з питань пов`язаних з реконструкцією, переплануванням, будівництвом та введенням будинку в експлуатацію, отриманням правовстановлювальних документів на будинок та земельну ділянку, площею 0,109 га, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 3223155400:05:033:0019, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Для реалізації вказаних прав повіреному ОСОБА_5 надано відповідні повноваження. Вказана довіреність видана строком на п`ять років з правом передоручення повноважень та зберігає чинність до сьомого грудня 2018 року.
Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 25917700 від 07.12.2013 року, реєстраційний номер довіреності 40434670, бланк ВТМ 925280, строк дії довіреності становив «07.12.2018».
Вказаний строк дії підтверджується також з наданих суду приватним нотаріусом Мельник І.А. інформації №09/01-16 від 22.05.2024 року, копією запису в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса за реєстровим №1915 від 07.12.2013 року
13.11.2023 року ОСОБА_5 , діючи від імені ОСОБА_1 , на підставі довіреності, посвідченої Мельник І.А., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області 07.12.2013 року за реєстровим № 1915, уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченком В.В. за реєстровим № 2053.
Згідно договору продавець ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_5 , продав, а покупець ОСОБА_4 купив земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 3223155400:04:012:0052, експлікація земельних угідь: 35 під житловою забудовою одно- та двоповерховою – 0,1 га, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального дачного садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин.
Відповідно до п. 6 договору продаж земельної ділянки вчинено за 21 077,41 грн., які покупець передав продавцю до підписання даного договору.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 354199433 від 13.11.2023 року земельна ділянка за кадастровим номером 3223155400:04:012:0052, площею 0,1 га, перебуває у власності ОСОБА_4 .
13.11.2023 року ОСОБА_5 , діючи від імені ОСОБА_1 , на підставі довіреності, посвідченої Мельник М.І., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області 07.12.2013 року за реєстровим № 1915, уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В. за реєстровим № 2051.
Згідно договору продавець ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_5 , продав, а покупець ОСОБА_4 купив земельну ділянку площею 0,1085 га, кадастровий номер 3223155400:05:033:0019, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 6 договору продаж земельної ділянки вчинено за 182 139,00 грн., які покупець передав продавцю до підписання даного договору.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 354197494 від 13.11.2023 року земельна ділянка за кадастровим номером 3223155400:05:033:0019, площею 0,109 га, перебуває у власності ОСОБА_4 .
13.11.2023 року ОСОБА_5 , діючи від імені ОСОБА_1 , на підставі довіреності, посвідченої Мельник М.І., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області 07.12.2013 року за реєстровим № 1915, уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В. за реєстровим № 2050.
Згідно договору продавець ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_5 , продав, а покупець ОСОБА_4 придбав житловий будинок АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки: 3223155400:05:033:0019, площею 0,1085 га, погріб – Г, літня кухня – Б, сарай – В, гараж – Д, вбиральня – Ж, огорожа - № 1, колодязь - № 2, хвіртка - № 3.
Відповідно до п. 5 договору продаж житлового будинку вчинено за 440 052,00 грн., які покупець передав продавцю до підписання даного договору.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 354196321 від 13.11.2023 року житловий будинок, загальна площа 68,5 кв.м. житлова площа 41,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності ОСОБА_4 .
13.11.2023 року ОСОБА_5 , діючи від імені ОСОБА_1 , на підставі довіреності, посвідченої Мельник М.І., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області 07.12.2013 року за реєстровим № 1915, уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченко В.В. за реєстровим № 2052.
Згідно договору продавець ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_5 , продав, а покупець ОСОБА_4 купив земельну ділянку площею 0,08 га, кадастровий номер 3223182000:05:001:0030, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, Григорівська сільська рада.
Відповідно до п. 6 договору продаж земельної ділянки вчинено за 16 862,92 гривні 92 копійки, які покупець передав продавцю до підписання даного договору.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 354198410 від 13.11.2023 року земельна ділянка за кадастровим номером 3223182000:05:001:0030, площею 0,08 га, перебуває у власності ОСОБА_4 .
14.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського РУП ГУ НП з заявою про проведення перевірки по факту неправомірного відчуження без його відома та згоди на користь ОСОБА_4 за договорами купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку. Вказана заява зареєстрована в інформаційно-комунікаційній системі Обухівського РУПза №15601. 
24.01.2024 прокурором Обухівської окружної прокуратури внесено відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження №4202411234000021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та об`єднано в одне кримінальне провадження з №1202311620000598 від 29.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. Досудове розслідування на час розгляду справи триває. 
16.02.2024 року за вих.03/01-16 приватним ноаріусом Київського міського нотаріального округу Воловиченком В.В. позивачу надано належним чином засвідчені копії запитуваних правочинів та повідомлено, що оригінал довіреності №1915 від 07 грудня 2013 року залишився у ОСОБА_5 .
З наданої копії довіреності на підставі якої від імені ОСОБА_1 13.11.2023 укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна вбачається, що довіреністю від 07.12.2013 року, посвідченою приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник І.А. за реєстровим номером 1915, ОСОБА_1 на підставі усного договору доручення уповноважив повіреного Безрука В.М., представляти його інтереси у всіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в органах державної виконавчої влади та місцевого самоврядування (їх структурних підрозділах), управліннях та відділах земельних ресурсів України, органах Державного земельного кадастру, реєстраційній службі та інших відповідних органах, що здійснюють реєстрацію права власності на нерухоме майно, управлінні містобудування та архітектури, управлінні контролю за благоустроєм, проектних організаціях, органах державної пожежної охорони, комунальних підприємствах, органах житлово-комунального господарства, перед фізичними особами-підприємцями, самозайнятими особами, органах нотаріату, тощо, з питань пов`язаних з реконструкцією, переплануванням, будівництвом та введенням будинку в експлуатацію, отриманням правовстановлювальних документів та продажем від його імені будь-якого належного йому нерухомого майна, у тому числі будинку та земельної ділянки, площею 0,109 га, цільове призначення – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки 3223155400:05:033:0019, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Для реалізації вказаних прав повіреному ОСОБА_5 надано відповідні повноваження. Згідно вказаної довіреністі вона видана строком на 10 років з правом передоручення повноважень іншим особам та зберігає чинність до сьомого грудня дві тисячі двадцять третього року. 
Як вбачається з повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей № 51948024 від 05.02.2024 року строк дії довіреності становив «07.12.2023», а її дію було припинено 15.11.2023 року на підставі заяви Василенка Ф.М.
Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру довіреностей щодо довіреності зареєстрованої за № 1915 від 07.12.2013 року на бланку ВТМ № 925280, наданих листом ДП «Національні інформаційні системи» № 1839/19.2-13 від 16.04.2024 року, строк довіреності становив «07.12.2018», а після виправлення запису приватним нотаріусом Дробітько В.В. строк довіреності вказано «07.12.2023». При цьому, 15.11.2023 року приватним нотаріусом Оніщук О.І. внесено запис про припинення дії довіреності. 
Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. №51/01-16 від 07.05.2024 року жодних виправлень у довіреність від 07.12.2013, зареєстрованої в реєстрі за №1915 бланк ВТМ №925280, особа, що видала довіреність Василенко Ф.М. нею не здійснювалось. 12.09.2023 року було виявлено несанкціоновані дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань під її ідентифікатором доступу про що нотаріусом повідомлено Департамент кіберполіції Національної поліції України, Міністерство юстиції України та відповідний відділ з питань нотаріату за наслідками якого відкрито кримінальне провадження. 
За результатами проведеної позапланової перевірки в межах предмету звернення адвоката Панича О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 від 05.03.2024 року та проведеної 04.04.2024 на підставі наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 01.04.2024 №341/7 планової комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Воловиченка В.В. встановлено, що організація нотаріальної діяльності, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюється нотаріусом «незадовільно» у зв`язку з чим прийнято за доцільне тимчасово зупинити нотаріальну діяльність вказаного нотаріуса для підвищення кваліфікації. Вказані обставини вбачаються з інформації Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) №19750/9.1-24/вх.23227/9-24 від 19.04.2024.
Як вбачається із змісту договорів купівлі-продажу від 13.11.2023 року згоду продавцю на продаж земельної ділянки надала його дружина ОСОБА_10 , що підтверджується її заявою (підпис на заяві засвідчений Змисловською Т.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 10.11.2016 року за реєстровим № 580).
Разом з тим завідувачем Київського державного нотаріального архіву Гуль Л.О. за №304/01-17 від 29.01.2024 року надано відповідь, що у справі №02-33 «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» том №1 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Змисловської Т.В. за реєстровим №580 від 24.11.2016 року міститься запис про вчинення іншої нотаріальної дії, іншою особою. Від 10.11.2016 року відсутній запис про вчинення нотаріальної дії від імені ОСОБА_10 . 
Згідно із статтею 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.
Згідно із частинами першою, третьою статті 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
У частині першій статті 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.
У статті 244 ЦК України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Юридична сила довіреності не залежить від отримання згоди на її видачу з боку представника. Повноваження виникає незалежно від згоди останнього, а правильно оформлена довіреність дійсна у будь-якому разі, тому що повноваження, яке виникає у представника, не зачіпає його майнових або особистих немайнових прав. Інша річ, що здійснення цього повноваження залежить від представника, бо він сам вирішує, чи використати довіреність для здійснення діяльності на користь іншої особи (довірителя), чи відмовитися від неї.
За своєю правовою природою довіреністю є односторонній правочин, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність свідчить про надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року в справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19)).
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 12 лютого 2014 року в справі № 6-165цс13, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності. Зокрема, у разі вчинення правочину представником суду слід з`ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він у межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив у подальшому довіритель укладений представником у його інтересах правочин.
За змістом частин першої–четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Судом встановлено, що договори купівлі-продажу спірного майна від 13 листопада 2023 року укладено від імені ОСОБА_1 ОСОБА_5 на підставі довіреності, виданої 07 грудня 2013 року строком на десять років на ім`я останнього та посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської обалсті Мельник І.А..
ОСОБА_1 заперечував те, що він уповноважував ОСОБА_5 на продаж свого майна, вказував, що довіреність він дійсно видавав лише щодо земельної ділянки і житлового будинку АДРЕСА_1 , стороком дії на п`ять, а не десять років, на підтвердження чого під час розгляду цієї справи подав докази та заявляв клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яка так і не була проведена не з його вини.
Судом вживались заходи щодо витребування оригіналу довіреності, однак суду вона надана не була. 
Згідно висновку почеркознавчої експертизи №1061/25-21 від 05.06.2025 проведеної в рамках кримінального провадження 12023116230000598 від 29.11.2023 року ОСОБА_1 виконано напис в графі «підпис» у наданій довіреності №1915 від 07.12.2013 року. Разом з тим, суд не приймає його до уваги на підтвердження чинності довіреності №1915 з строком дії десять років, виходить з наступного .
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (частина перша статті 110 ЦПК України).
В матеріалах справи наявні копії довіреності від 07.12.2013 року посвідченою приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник І.А. за реєстровим номером 1915, зі строком десять років та зі строком п`ять років. При цьому законність походження довіреності строком дії десять років судом не встановлена. 
Матеріали нотаріальних справ, інформації нотаріусів, ДП «Національні інформаційні системи», відділів нотаріату однозначно вказують на строк дії довіреності виданої ОСОБА_1 ОСОБА_5 , посвідченої приватним нотаріусом Мельник І.А. за №1915 саме п`ять років. Представниками відповідачів не подано суду жодного доказу, який би підтверджував видачу ОСОБА_1 ОСОБА_5 довіреності від 07.12.2013 №1915 строком на 10 років. 
Як вже зазначалося вище, спірне майно вибуло із володіння позивача у зв`язку із укладенням договорів купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 07 грудня 2013 року №1915, посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської обалсті Мельник І.А. строком дії десять років, яка позивачем не видавалась. Доводи та надані стороною позивача докази відповідачі не спростовали.
Щодо доводів представників відповідачів про чинність на момент укладення договорів довіренності, що на їх думку підтверджується повним витягом з Єдиного реєстру довіреностей № 51948024 від 05.02.2024 року згідно якого строк дії довіреності становив «07.12.2023», а її дію було припинено 15.11.2023 року на підставі заяви ОСОБА_1 , то суд зазначає, що в матеріалах справи достатньо даних, які вказують на її підробку, в частині строку дії та обсягу ввіреного представнику майна. Заява позивача про припинення дії довіреності, не свідчить про визнання ним десятирічного строку дії, а про бажання упередити вчинення подальших незаконних дій відносно належного йому майна про що він пояснював під час розгляду справи. 
Враховуючи, що у ОСОБА_5 на момент укладення договору купівлі-продажу спірного майна був відсутній необхідний обсяг дієздатності як представника на вчинення відповідних дій від імені довірителя, суд приходить до висновку про те, що належне на праві власності позивачу нерухоме майно вибуло з його володіння поза його волею. 
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, або є невчиненими. 
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Судом встановлено, що договори купівлі-продажу нерухомого майна, житлового будинку та земельної ділянки розташованих за адресою АДРЕСА_1 , земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 та земельної ділянки на території Григорівської сільської ради від 13.11.2023 року було укладено та зареєстровано відповідне право власності за ОСОБА_4 без вільного волевиявлення позивача, як сторони договору, у зв`язку із чим вказані договори є неукладеними.
Позивач звертається до суду з вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаюсь на те, що належне йому нерухоме майно знаходяться у незаконному володінні відповідача ОСОБА_4 без установлених законом підстав. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник нерухомого майна, вважає порушеним, є витребування майна з чужого незаконного володіння.
Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).
Разом з тим відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.
Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України. Під час розгляду спорів про витребування майна суди мають установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.
У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.
Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс18.
Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
У своїй діяльності Європейський суд з прав людини керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.
Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, може розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, статті 8 Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами особи, яка заявила про захист права, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 отримавши довіреність, яка позивачем не видавалсь, вчинив правочин від імені позивача на шкоду останньому (без згоди позивача). Оскільки спірне нерухоме майно вибуло з володіння його власника поза його волею, внаслідок зловмисної поведінки відповідача ОСОБА_5 , як довіреної особи, а тому позивач має передбачене частиною першою статті 388 ЦК України право на повернення майна у своє володіння.
Суд враховує інтереси позивача як власника спірного нерухомого майна, який здійснює захист порушеного права власності, надаючи їм оцінку з точки зору балансу з правами та інтересами добросовісного набувача ОСОБА_4 вважає, що права та інтереси власника ОСОБА_1 , який позбувся володіння належним йому майном внаслідок укладення оспорюваних договорів, за обставин цієї справи перевищують інтереси добросовісного набувача, який набуває право власності на майно лише у випадку, якщо згідно зі статтею 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.
Право довірителя на відшкодування збитків за рахунок представника та іншої сторони договору, регламентоване частиною другою статті 232 ЦК України, не позбавляє власника права на захист своїх прав з використанням механізму, передбаченого частиною першою статті 388 ЦК України, шляхом витребування власником майна у добросовісного набувача.
Отже суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт.Козин, кадастровий номер 3223155400:04:012:0052; земельної ділянки площею 0,109 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3223155400:05:033:0019, житлового будинку АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,08 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Григорівська сільська рада, кадастровий номер 3223182000:05:001:0030.
Рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 3 300,66 грн. з кожного.
Керуючись ст. ст.4,12,13,76-81,141,259,263,264,265,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт.Козин, кадастровий номер 3223155400:04:012:0052, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2829332632231.
Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,109 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 3223155400:05:033:0019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13574532231.
Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 13574832231.
Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,08 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Григорівська сільська рада, кадастровий номер 3223182000:05:001:0030, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1209515332224.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 3 300,66 грн. з кожного.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 06 лютого 2026 року.

Суддя   Т.В. Проць