П О С Т А Н О В А

 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
3 грудня 2025 року 
м. Київ 
 
cправа № 902/388/18
провадження № 12-36гс25
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Пількова К. М. ,
суддів Білоконь О. В. ,  Булейко О. Л. , Воробйової І. А. , Губської О. А. , Дашутіна І. В. , Ємця А. А. , Короля В. В. , Кравченка С. І. , Кривенди О. В. , Мазура М. В. , Погрібного С. О. , Стрелець Т. Г. , Ткача І. В. , Шевцової Н. В. ,
розглянула в письмовому провадженні касаційну скаргу Приватного підприємства «Іствін» 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 (головуючий суддя Маціщук А. В. , судді Василишин А. Р. , Філіпова Т. Л. )
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ю-Бейс» про заміну боржника 
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 
до Приватного підприємства «Феріде Плаза»
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство «Іствін», Приватне підприємство «Торгово-універсальна фірма «Феріде»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 
про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
1.    Короткий зміст позовних вимог
1.1. У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства «Феріде Плаза» (далі - ПП «Феріде Плаза», Відповідач, Підприємство), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного підприємства «Іствін» (далі - ПП «Іствін», Третя особа 1), про стягнення заборгованості за кредитними договорами від 06.11.2007 № 06-2.1/1018 та № 06-2.1/1019 (далі - Кредитні договори) у рахунок погашення боргу Приватного підприємства «Торгово-універсальна фірма «Феріде» (далі - ПП «ТУФ «Феріде», Третя особа 2, Фірма) станом на 04.07.2018 шляхом звернення стягнення на належне Відповідачу майно, а саме:
- готельно-розважальний центр «Феріде Плаза» загальною площею 8 145,3 кв. м, розташований за адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_1 (далі - Розважальний центр), шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою (ринковою) вартістю 143 544 000 грн;
- об`єкт незавершеного будівництва торгово-офісного комплексу (другий пусковий комплекс), розташований на земельній ділянці площею 0,1430 га за адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_1 (далі - Об`єкт незавершеного будівництва), шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою (ринковою) вартістю 16 051 200 грн.
1.2. Ухвалою від 16.07.2018 Господарський суд Вінницької області, зокрема, відкрив провадження у справі та залучив ПП «Іствін» до участі в розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, враховуючи наявність в нього юридичного інтересу до розгляду цієї справи, позаяк воно є іпотекодержателем належного ПП «Феріде Плаза» майна, щодо якого заявлено позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитними договорами.
1.3. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 29.06.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю.
1.4. Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 21.11.2023, залишеною без змін постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - КГС ВС) від 14.05.2024, рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позов про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнив; звернув стягнення на нерухоме майно, належне Відповідачу, у рахунок погашення заборгованості ПП «ТУФ «Феріде» за Кредитними договорами, а саме на Розважальний центр та Об`єкт незавершеного будівництва.
1.5. 21.12.2023 видано наказ на виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023.
1.6. Ухвалою від 29.07.2024 Господарський суд Вінницької області заяву ТОВ «Фінансова компанія «Ю-Бейс» (далі - Позивач, Компанія) задовольнив; замінив стягувача - Банк з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 21.12.2023 про виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 щодо звернення стягнення на належне Відповідачу нерухоме майно - Розважальний центр та Об`єкт незавершеного будівництва -  шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», та щодо стягнення судового збору на його правонаступника - Компанію.
 
2.    Короткий зміст заяви про заміну боржника
2.1. У грудні 2024 року Компанія звернулася до суду з заявою, в якій просила замінити боржника - ПП «Феріде Плаза» з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 21.12.2023 у цій справі на його правонаступника - ПП «Іствін».
2.2. На обґрунтування заяви Компанія зазначила, що за рішенням у цій справі було звернуто стягнення на належне ПП «Феріде Плаза» майно, а саме на Об`єкт незавершеного будівництва, а за інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2024 № 408079160 16.11.2020 було зареєстровано виправлення адреси незавершеного будівництва: з «Вінницька обл., м. Вінниця, АДРЕСА_1» на «Вінницька обл., м. Вінниця, АДРЕСА_3».
2.3. 10.11.2020 рішенням № 3 власників ПП «Феріде Плаза» у зв`язку із виходом із складу власників ОСОБА_19 проведено часткове погашення заборгованості із повернення внеску до статутного фонду шляхом передачі їй у власність об`єктів нерухомого майна, розташованих у АДРЕСА_1 , а саме об`єкта незавершеного будівництва торгово-офісного комплексу та земельних ділянок площею 0,1484 га, кадастровий номер 0510100000:02:052:0299, та площею 0,0421 га, кадастровий номер 0510100000:02:052:0301.
2.4. 19.02.2021 відповідно до акта приймання-передачі ОСОБА_19 передала у власність ПП «Іствін» серед іншого об`єкт незавершеного будівництва торгово-офісний комплекс (другий пусковий комплекс) в м. Вінниці на АДРЕСА_3, тобто право власності перейшло до Третьої особи 1.
2.5. За статтею 23 Закону України «Про іпотеку» всі права та обов`язки іпотекодавця у разі переходу права власності на майно переходять до особи, до якої перейшло право власності на це майно.
 
3.    Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
3.1. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.01.2025 відмовлено в задоволенні заяви Компанії про заміну боржника у цій справі.
3.2. Обґрунтовуючи відмову в задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на імперативні положення статті 52 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) процесуальне правонаступництво, в якому відповідачем (боржником) є юридична особа, допускається, зокрема, у разі припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір. Однак перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта матеріальних правовідносин до іншого не зумовлює автоматичної зміни осіб у процесуальних відносинах, а для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав правопопередників, про що неодноразово зазначав Верховний Суд. З урахуванням наведеного місцевий господарський суд указав на відсутність доказів та обґрунтувань, які б свідчили про те, що ПП «Іствін» є правонаступником ПП «Феріде Плаза», з огляду на що у задоволенні заяви відмовив.
 
4.    Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
4.1. Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 25.02.2025 апеляційну скаргу Компанії задовольнив; ухвалу Господарського суду Вінницької області від 09.01.2025 скасував; ухвалив нове рішення, яким задовольнив заяву про заміну боржника; замінив ПП «Феріде Плаза» з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області від 21.12.2023 про виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 у цій справі в частині звернення стягнення на нерухоме належне Відповідачу майно - Об`єкт незавершеного будівництва - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», на його правонаступника - ПП «Іствін».
4.2. Апеляційний господарський суд урахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09.11.2020 у справі № 910/6325/13, від 07.10.2020 у справі № 161/20677/13-ц, від 12.02.2021 у справі № 12/204/09 та від 18.03.2024 у справі № 4/662, за якими згідно зі статтею 23 Закону України «Про іпотеку» іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна - при набутті права власності на об`єкт іпотеки відбувається заміна іпотекодавця у правовідносинах, що є підставою для заміни сторони у виконавчому провадженні. 
Відтак внаслідок передачі 19.02.2021 у власність ПП «Іствін» об`єктів нерухомого майна за правочином в обмін на корпоративні права до цієї юридичної особи відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця у тому обсязі і на тих умовах, на яких вони належали ПП «Феріде Плаза» за договором іпотеки, укладеним 06.11.2007 між Банком як іпотекодержателем та Фірмою як іпотекодавцем. При цьому суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що і ПП «Феріде Плаза», і ПП «Іствін» з липня 2018 року були обізнані про обтяження майна іпотекою Банку, а також про наявний спір, оскільки були його учасниками.
 
5.    Короткий зміст вимог касаційної скарги
5.1. 24.03.2025 ПП «Іствін» (далі також - Скаржник) звернулося до КГС ВС з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Вінницької області від 09.01.2025.
 
6.    Доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі
6.1. Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови неправильно застосував статті 104, 106, 512, 514 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтю 23 Закону України «Про іпотеку», статті 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також порушив норми статей 41, 45, 48, 52, 334 ГПК України.
6.2. Скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази та обґрунтування, які б свідчили про те, що ПП «Іствін» є правонаступником ПП «Феріде Плаза», а перехід права власності від останнього до Скаржника на підставі зазначених обставин не свідчить про будь-яке процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України.
6.3. Скаржник вважає, що положення частин першої, другої, четвертої статті 48 ГПК України дозволяють суду першої інстанції залучити до участі у справі співвідповідача (співвідповідачів) або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача та до закінчення підготовчного засідання, а в цій справі підготовче засідання було закрито 04.05.2023. При цьому Позивач знав чи принаймні мав можливість дізнатися про перехід права власності на майно раніше 13.12.2024 (інформдовідка з Держреєстру речових прав на нерухоме майно).
6.4. Скаржник наголошує, що на час ухвалення рішення по суті спірного майна не було у Відповідача, отже, між Компанією та ПП «Феріде плаза» був відсутній предмет спору, а оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового розгляду, позбавлення особи права брати участь при розгляді цієї справи по суті заявлених вимог не відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
6.5. Зазначає, що оскільки постанова суду апеляційної інстанції була ухвалена вже після того, як за ПП «Іствін» було зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва, права і обов`язки боржника у виконавчому провадженні до нього не перейшли, то у задоволенні заяви про заміну боржника слід було відмовити.
6.6. Суд апеляційної інстанції, на думку Скаржника, не врахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, за яким норму частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» слід застосовувати разом з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки, встановивши факт переходу до ПП «Іствін» права власності на Об`єкт незавершеного будівництва за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про заміну боржника у справі, врахувавши лише положення статті 23 Закону України «Про іпотеку».
6.7. Скаржник наполягає, що, реєструючи 19.02.2021, тобто коли набрало законної сили та було чинним рішення Господарського суду Вінницької області від 06.03.2020 у справі № 902/1414/13, за собою право власності на Об`єкт незавершеного будівництва, він керувався принципами добросовісності, остаточності судового рішення, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
 
7.    Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
7.1. 25.04.2025 до КГС ВС від ТОВ «ФК «Ю-Бейс» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому воно просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 - без змін.
7.2. Компанія вважає, що іпотека є дійсною з моменту її виникнення незалежно від факту зміни власника предмета іпотеки, що узгоджується з положенням статті 204 ЦК України, а правонаступництво зобов`язань боржника за законом з дотриманням визначених законодавцем умов не може ототожнюватися з правонаступництвом юридичної особи за статтями 104, 106 ЦК України.
7.3. ТОВ «ФК «Ю-Бейс» наголошує, що за наявності судового рішення про звернення стягнення на спірне майно, в якому встановлений факт існування права іпотеки, перекладення на Компанію обов`язку повторного доведення обставин того, що вона є іпотекодержателем спірного майна, яке було неодноразово відчужене та наразі перебуває у володінні Скаржника, створюватиме надмірний тягар для сторони судової справи та порушуватиме рівність і змагальність учасників судового процесу. За висновком, викладеним у постанові від 09.07.2019 у справі № 916/1645/18, Верховний Суд вказав, що, оскільки існує рішення суду, яким звернуто стягнення на іпотечне майно, після переходу права власності на обтяжене іпотекою майно відбулась зміна іпотекодавця, що може бути підставою для зміни боржника у виконавчому провадженні, а не для звернення з новим позовом до суду.
7.4. Компанія звертає увагу на те, що у всіх справах, на які посилається Скаржник, новий власник майна не був учасником процесу, натомість у цій справі Скаржник був учасником судового процесу та був обізнаний про хід розгляду справи. Відсутність у Державному реєстрі іпотек відомостей щодо обтяження майна не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка набуває право на це майно.
 
8.    Розгляд справи Верховним Судом
8.1. Ухвалою від 10.04.2025 КГС ВС відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; відмовив у задоволенні клопотання Скаржника про розгляд цієї касаційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи та у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025.
8.2. Ухвалою від 19.06.2025 КГС ВС передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої статті 302 ГПК України, оскільки колегія суддів вважала за необхідне відступити від висновку, викладеного у постановах Верхового Суду від 01.09.2021 у справі № 522/6949/15-ц, від 01.12.2021 у справі № 619/852/20, від 14.02.2024 у справі № 607/9268/17 у подібних правовідносинах.
8.3. Обґрунтовуючи підстави передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів КГС ВС звертає увагу на таке:
8.3.1.   У постанові від 09.07.2019 у справі № 916/1645/18 Верховний Суд виснував, що: «іпотечні зобов`язання пов`язані не з особою іпотекодавця, а з належним йому нерухомим майном, з його смертю іпотека не припиняється, а відповідний статус переходить до нового власника майна у силу прямої вказівки Закону України «Про іпотеку». Наведені положення свідчать, що у разі наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, зміна власника обтяженого іпотекою майна не свідчить про необхідність повторного доведення кредитором у судовому порядку наявності в нього відповідного права. Отже, враховуючи, що існує рішення суду, яким звернуто стягнення на іпотечне майно, після переходу права власності на обтяжене іпотекою майно відбулась зміна іпотекодавця, що може бути підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні, а не для звернення з новим позовом до нового власника».
З урахуванням наведеного висновку, а також зважаючи на те, що існує рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно, відбувається зміна іпотекодавця в порядку заміни боржника у процедурі виконання судового рішення. Тому апеляційний господарський суд виснував, що до ПП «Іствін» перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця, у тому обсязі й на тих умовах, на яких вони належали ПП «Феріде Плаза», зокрема права й обов`язки боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.
8.3.2.   У постанові від 01.12.2021 у справі № 619/852/20 Верховний Суд виснував, що за наявності чинного рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки повторне звернення стягнення судом на той самий предмет іпотеки і з тих самих підстав нормами чинного законодавства України не передбачено. Разом із тим зазначене правило поширюється на випадки, коли іпотекодержатель за наявності чинного судового рішення повторно звертається до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, або у випадку проведення реконструкції іпотечного майна, проведення щодо нього самочинного будівництва (у тому числі, але не виключно, споруджено нові будівлі, споруди тощо на земельній ділянці, що належить іпотекодавцю на праві власності чи перебуває в його користуванні), або зміни його власника після ухвалення відповідного судового рішення про звернення стягнення на це майно. По своїй суті процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу відповідного суб`єкта, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом, оскільки воно може мати місце в тих випадках, коли права та/або обов`язки одного із суб`єктів спірних матеріальних правовідносин внаслідок тих чи інших юридичних фактів переходять до правонаступника.
У цій постанові Верховний Суд також зробив висновок, що факт зміни власника предмета іпотеки до прийняття апеляційним судом постанови про звернення стягнення на предмет іпотеки вказує на відсутність підстав для процесуального правонаступництва прав та обов`язків боржника на стадії виконання такого судового рішення.
8.3.3.   У постанові від 14.02.2024 у справі № 607/9268/17 боржник на підставі договорів купівлі-продажу від 01.12.2017 та від 27.02.2018 відчужив майно, яке є предметом іпотеки, на користь товариства і фізичної особи, внаслідок чого до цих осіб перейшли всі права та обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором, у тому обсязі й на тих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки. Разом з тим, оскільки рішення про звернення стягнення на це майно суд ухвалив 26.09.2018, тобто після того як мало місце матеріальне правонаступництво, права й обов`язки боржника у виконавчому провадженні з примусового виконання цього рішення до товариства і фізичної особи не перейшли, бо на час набуття ними права власності на предмет іпотеки таких прав та обов`язків ще не існувало. Відповідно такі права та обов`язки боржника у виконавчому провадженні не могли перейти й до підприємства і фізичної особи, які пізніше придбали спірні нежитлові приміщення у товариства і фізичної особи. Тому Верховний Суд відмовив у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження. До того ж зазначив, що заяву про заміну боржника у виконавчому провадженні подав сам боржник, який відчужив спірне майно ще на етапі судового розгляду справи та відповідно як сторона у справі не був позбавлений можливості до закінчення розгляду справи звернутися до суду з заявою про процесуальне правонаступництво у порядку статті 55 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
8.4. У постанові від 01.09.2021 у справі № 522/6949/15-ц, на яку посилається Скаржник, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для процесуального правонаступництва прав та обов`язків боржника під час виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки на момент ухвалення такого рішення власником іпотечного майна була інша особа, відмінна від особи, яка, на думку кредитора, повинна була відповідати за пред`явленим позовом. Цей висновок суд сформулював за наслідком застосування статей 55, 442 ЦПК України.
Верховний Суд виснував, що підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише юридичні факти, які виникли під час процесу, а не до його початку. Процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом, оскільки воно може мати місце в тих випадках, коли права та/або обов`язки одного із суб`єктів спірних матеріальних правовідносин внаслідок тих чи інших юридичних фактів переходять до правонаступника.
8.5. Колегія суддів КГС ВС зазначає, що за частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» в разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Норми статей 52, 334 ГПК України (аналогічні положення статей 55, 442 ЦПК України), частини першої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у сукупності з нормами статті 23 Закону України «Про іпотеку» помилково тлумачити як такі, що допускають процесуальне правонаступництво, виключно якщо зміна власника іпотечного майна, на яке звернуто стягнення, відбулася після ухвалення рішення.
8.6. В ухвалі про передачу справи колегія суддів також звертає увагу, що текстуально (буквально) такі положення щодо виникнення обставин переходу права власності на майно лише після ухвалення судового рішення як умови для здійснення процесуального правонаступництва не закріплені у статтях 52, 334 ГПК України (аналогічні положення статей 55, 442 ЦПК України). Натомість відмова в заміні сторони у виконавчому провадженні з таких підстав робить рішення суду фактично невиконуваним без урахування обставин добросовісності поведінки боржника та нового власника, чим нівелює дієвість судочинства, що є несумісним із принципом верховенства права, встановленим частиною першою статті 8 Конституції України.
Зокрема, у цій справі новий власник, будучи залученим до участі у справі як третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, знав про спір щодо майна, проте умисно приховав від суду факт набуття права власності (зміна власника відбулась під час розгляду справи), діяв недобросовісно, чим створив перешкоду для виконання майбутнього судового рішення. Особа не може посилатися на обставини, які виникли внаслідок її власної недобросовісної поведінки. Тому при вирішенні питання щодо процесуального правонаступництва слід ураховувати добросовісність процесуальної поведінки особи, а не дату набуття права власності на майно.
8.7.      Колегія суддів КГС ВС вважає, що право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, установлене статтею 334 ГПК України, частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», слід розглядати у зв`язку з основними засадами судочинства, визначеними частиною другою статті 129 Конституції України, з урахуванням права на справедливий суд (складником якого є обов`язок держави виконати судове рішення), гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та відповідно до завдання господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ГПК України).
Тому з метою забезпечення права особи на судовий захист процесуальне правонаступництво у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи (стаття 23 Закону України «Про іпотеку») допускається незалежно від дати набуття права власності, якщо буде доведено недобросовісність нового власника. Натомість права добросовісного нового власника, який не знав і не міг знати про судовий спір, захищаються у процесуальний спосіб, встановлений цим Кодексом: шляхом надання права особі, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, подати апеляційну (касаційну) скаргу на рішення суду (постанову суду апеляційної інстанції).
8.8.      Ухвалою від 16.07.2025 Велика Палата Верховного Суду прийняла та призначила справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
9.    Встановлені судами обставини
9.1. Як установили суди попередніх інстанцій, розглядаючи справу по суті,  між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ПП «ТУФ «Феріде» укладено ряд кредитних договорів із подальшими змінами до них, на забезпечення виконання зобов`язань за якими між Банком (іпотекодержатель) та ПП «ТУФ «Феріде» (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, предметом за яким є нерухоме майно: право оренди земельної ділянки площею 0,1940 га, з них: площею 0,1598 га - для комерційного використання, площею 0, 0342 га - на період будівництва, розташованої за адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_1, наданої іпотекодавцю згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеним 22.08.2005 іпотекодавцем з Вінницькою міською радою та зареєстрованим у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що вчинено запис у Державному реєстрі земель 28.10.2005 за № 040500100229, із розташованим на ній незавершеним будівництвом торгово-офісним комплексом, право власності на який підтверджується дозволом № 001/А на виконання будівельних робіт, виданим 03.01.2006 Вінницькою інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до узгодженої готовності 75 % (далі - Договір іпотеки).
Пунктом 7.9 Договору іпотеки сторони домовились про те, що цей договір укладається з накладенням заборони відчуження нерухомого майна, що складає предмет іпотеки.
9.2. На підставі акта державної приймальної комісії від 10.11.2008, затвердженого рішенням виконкому Вінницької міської ради № 2820 від 19.11.2008, прийнято в експлуатацію перший пусковий комплекс будівництва торгово-офісного комплексу на АДРЕСА_1 загальною площею 8021 кв. м і вказаним рішенням доручено КП «Вінницьке МБТІ» підготувати документи для оформлення права власності.
9.3. Рішенням виконкому Вінницької міської ради № 2864 від 27.11.2008 оформлено право власності ПП «ТУФ «Феріде» на торгово-офісний комплекс, літера «А», загальною площею 8021 кв. м, розташований на АДРЕСА_1 у м. Вінниці, на праві приватної власності, з видачею іпотекодавцю 27.11.2008 свідоцтва № 1016 про право власності на вказаний комплекс взамін свідоцтва № 297 від 07.12.2004 про право власності на магазин.
9.4. На підставі заяви генерального директора ПП «ТУФ «Феріде» № 333 від 23.12.2008 КП «Вінницьке МБТІ» припинило право власності на знесену 06.07.2007 будівлю магазину з прибудовою на АДРЕСА_1 в м. Вінниці.
9.5. 26.01.2009 ПП «ТУФ «Феріде» звернулося до Банку із заявою № 5 про перегляд заставної вартості майна, переданого в іпотеку, зазначивши, що Торгово-офісний комплекс «Феріде Плаза» введено в експлуатацію за актом державної комісії, зареєстрований в бюро технічної інвентаризації та розпочав своє функціонування. При укладенні договору іпотеки від 06.11.2007 вартість предмета іпотеки (незавершене будівництво готовністю 75 %) була визначена в розмірі 16 071 722 грн, що є меншим від балансової вартості завершеного будівництва, а з урахуванням обладнання та оснащення є суттєва різниця від загальної балансової вартості цілісного майнового комплексу ТОВ «Феріде Плаза», у зв`язку з чим просило переглянути вартість заставного майна, переданого за Договором іпотеки.
9.6.      01.04.2009 Банк звернувся до ПП «ТУФ «Феріде» з листом № 04-12/269 про виконання зобов`язання за Договором іпотеки щодо внесення змін до нього після завершення будівництва торгово-офісного комплексу та отримання документів, що засвідчують право власності на цей об`єкт, та просив до 10.04.2009 підготувати необхідні документи для внесення змін до Договору іпотеки. Цим же листом Банк повідомив, що лише у разі надання всіх необхідних документів для внесення змін до Договору іпотеки буде розглянуто звернення ПП «ТУФ «Феріде» щодо вивільнення з іпотеки майна поручителів.
9.7.      Листом № 04-12/264 від 09.04.2009 Банк повідомив ПП «ТУФ «Феріде» про задоволення кредитним комітетом філії звернення про вивільнення з іпотеки майна поручителів та підготовки необхідних документів для відправки до Головного кредитного комітету Банку.
9.8.      У подальшому 13.05.2009 листом № 04-12/429 Банк повідомив ПП «ТУФ «Феріде» про залишення без розгляду звернення щодо вивільнення майна, переданого в іпотеку поручителями, повідомивши про необхідність у строк до 20.05.2009 вирішити питання про внесення змін до іпотечного договору від 06.11.2007 та про можливість дострокового погашення кредиту в разі ігнорування вимог Банку.
9.9.      Листом № 47 від 21.05.2009 ПП «ТУФ «Феріде» повідомило Банк, що будівництво торгово-офісного комплексу «Феріде Плаза» не завершено в повному обсязі, а саме на стадії завершення будівництва знаходиться чотириповерхова частина торгово-офісного комплексу під офісні та торгові приміщення. Після введення в експлуатацію всього комплексу підприємство відразу надасть документи для внесення змін до Договору іпотеки.
9.10.   Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.08.2011 у справі № 2/3515/11 за ОСОБА_19 визнано право власності на перший пусковий комплекс торгово-офісного комплексу загальною площею 8003,9 кв.м на АДРЕСА_1 . Право власності за ОСОБА_19 зареєстровано 26.12.2011, про що КП «Вінницьке МБТІ» видано витяг № 32671730.
9.11.   18.10.2011 ОСОБА_19 прийняла рішення про створення ПП «Феріде Плаза» та рішенням засновника № 4 від 20.02.2012 передала за актом приймання-передачі як внесок до статутного капіталу підприємства майно - торгово-офісний комплекс з підвалом загальною площею 8003,9 кв.м на АДРЕСА_1.
9.12.   Рішенням виконкому Вінницької міської ради від 15.03.2012 № 605 видано ПП «Феріде Плаза» свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю в цілому, розташовану на АДРЕСА_1 на праві приватної власності, яка складається з торгово-офісного комплексу загальною площею 8021 кв.м, літера «А». 
9.13.   Рішенням державного реєстратора КП «Вінницьке МБТІ» № 3432 від 27.03.2012 проведено державну реєстрацію права власності в цілому на нежитлову будівлю торгово-офісного комплексу, розташованого на АДРЕСА_1, за ПП «Феріде Плаза», про що надано витяг за № 33625661 від 27.03.2012.
9.14.   Рішенням виконкому Вінницької міської ради № 2709 від 01.11.2012 затверджено акт державної приймальної комісії від 25.10.2012 про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта -  реконструйованого ПП «Феріде Плаза» торгово-офісного комплексу в готельно-розважальний центр загальною площею 8145,3 кв.м на АДРЕСА_1.
9.15.   06.12.2012 виконком Вінницької міської ради на підставі рішення № 3059 від 06.12.2012 видав ПП «Феріде Плаза» свідоцтво про право приватної власності на нежитлову будівлю в цілому на АДРЕСА_1 у м. Вінниці, що складається з готельно-розважального центру (літ. «А») про що 14.12.2012 зроблено запис у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.
9.16.   19.12.2012 ПП «Феріде Плаза» звернулося до КП «Вінницьке міське БТІ» із заявою № 325 про проведення розподілу однієї садиби на дві, яка розташована на АДРЕСА_1 у м. Вінниці.
9.17.   21.12.2012 КП «Вінницьке МБТІ» складено висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна - готельно-розважального центру з підвалом (літ. «А»), яке належить ПП «Феріде Плаза» на праві приватної власності.
9.18.   Рішенням Виконкому Вінницької міської ради від 27.12.2012 № 3328 видано ПП «Феріде Плаза» свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю в цілому на АДРЕСА_1 у м. Вінниці, яка складається з готельно-розважального центру (літ. «А»). Про реєстрацію права власності за ПП «Феріде Плаза» зроблено запис у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що видано витяг за № 37051122 від 28.12.2012.
9.19.   Розглядаючи заяву про заміну боржника правонаступником, суди встановили, що 10.11.2020 об`єкт незавершеного будівництва - торгово-офісний комплекс (другий пусковий комплекс), розташований за адресою: м. Вінниця, АДРЕСА_1, ПП «Феріде Плаза» передало у власність ОСОБА_19 . У подальшому 19.02.2021 на підставі акта приймання-передачі об`єктів нерухомого майна у власність (а. с. 122 зв. 123 т. 10) ОСОБА_19 передала в обмін на корпоративні права в ПП «Іствін», а останнє прийняло у власність, зокрема, об`єкт незавершеного будівництва - торгово-офісний комплекс (другий пусковий комплекс), розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 0510100000:02:052:0299 у АДРЕСА_2 (попередня адреса АДРЕСА_1).
9.20.   Факт відчуження ПП «Феріде Плаза» та факт прийняття у власність ПП «Іствін» спірного майна також відображено у Реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2024 № 408079160 (а. с. 125 зв. 128 т. 10). 
За даними інформаційної довідки 19.02.2021 зареєстровано право власності на спірне майно за ПП «Іствін».
9.21.   Одночасно інформаційною довідкою підтверджено, що 16.11.2020 змінено адресу розташування об`єкта незавершеного будівництва -  торгово-офісний комплекс (другий пусковий комплекс) з «Вінницька обл., м. Вінниця (місто Вінниця), АДРЕСА_1-А» на «Вінницька обл., м. Вінниця (місто Вінниця), АДРЕСА_3), будинок 2-А» (а. с. 125 зв. 128 т. 10).
 
10.  Позиція Великої Палати Верховного Суду
Щодо зв`язку матеріального і процесуального правонаступництва
10.1.   Відповідно до частин першої та другої статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
10.2.   На стадії виконавчого провадження заміна сторони відбувається відповідно до статті 334 ГПК України, яка регламентує, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
10.3.   Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частина друга статті 334 ГПК України).
10.4.   Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
10.5.   Частинами першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
10.6.   Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
10.7.   Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. 
Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.
Правонаступництво має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво. 
Наведені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/3411/14.
10.8.      Так, процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальних правовідносинах її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірних матеріальних правовідносинах. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріальних правовідносин та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула в цих правовідносинах.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Наведені висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10, підлягають застосуванню у цій справі, оскільки положення норм статей 52, 334 ГПК України та статей 55, 442 ЦПК України не відрізняються за своїм змістом. 
10.9.      Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах. Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17).
10.10.   Отже, підставою здійснення правонаступництва в процесуальному аспекті є вибуття (заміна) сторони у матеріальних правовідносинах, у тому числі й у відповідному зобов`язанні.
 
Стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки як actio in rem
10.11.   Закон України «Про іпотеку» визначає, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
10.12.   Відповідно до частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.
Отже, в разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством установлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності. 
Наведений висновок сформульований у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 у справі № 6-2026цс16 і закріплений у низці постанов Верховного Суду.
10.13.   У судовій практиці сформувався такий підхід, за якого вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки розглядаються як actio in rem(позов до речі) на противагу actio in personam(позов до особи). За цим підходом мають розмежовуватися вимоги про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem) [див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (далі - КЦС ВС) КЦС ВС від 18.08.2021 № 201/15310/16].
10.14.   Попри те, що у практиці судів України господарський спір - це завжди спір між суб`єктами права, тобто відсутня концепція позову «до речі» (actio in rem у деяких правових системах загального права, які допускають, щоб річ, наприклад морське судно, була буквально відповідачем), все ж зазначений  вище підхід підкреслює, що actioin rem в українській судовій практиці як речовий позов пред`являється саме до будь-якої особи, яка порушує речове право особи. Речові позови йдуть слідом за річчю і заявляються до того, хто на даний момент володіє цією річчю, при цьому, звичайно, рішення суду за наслідками вирішення речового позову має значення res judicata лише для сторін цього спору. 
10.15.   З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав відступати від висновку Верховного Суду України щодо застосування статті 23 Закону України «Про іпотеку», викладеного у пункті 10.12 цієї постанови, та вважає, що положення зазначеної норми у контексті наведеного дає підстави для висновку, що обтяження іпотекою хоч і має на меті забезпечити виконання боржником основного зобов`язання, наприклад повернення кредитних коштів, однак є нерозривним саме з предметом обтяження, а не з особою іпотекодавця. 
10.16.   Підстави припинення іпотеки визначені статтею 17 Закону України «Про іпотеку», і учасники цієї справи не зазначають про наявність відповідної підстави, за якою іпотеку за Договором іпотеки слід вважати припиненою. Відчуження майна, переданого в іпотеку, іншій особі не змінює та не скасовує обтяження щодо цього майна, не є підставою припинення іпотеки, відчуження такого майна створює для особи-набувача ризики звернення стягнення на обтяжене майно у разі невиконання боржником свого зобов`язання перед кредитором.
10.17.   Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду відхиляє посилання Скаржника (пункт 6.7) на неврахування судом апеляційної інстанції висновку, за яким норму статті 23 Закону України «Про іпотеку» слід застосовувати разом з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17), оскільки у цій справі в межах розгляду заяви про заміну боржника правонаступником питання пріоритету обтяжень майна вирішенню не підлягає.
 
Щодо прав і обов`язків Скаржника як учасника справи
10.18.   Відповідно до частини першої статті 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. 
10.19.   Статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників справи, серед яких, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Цим правам кореспондують відповідні обов`язки, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.
10.20.   Згідно із частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
10.21.   Частиною п`ятою статті 50 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.
10.22.   Верховний Суд уже неодноразово звертав увагу на те, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами (постанова КЦС ВС від 18.10.2021 у справі № 299/3611/19).
10.23.   Добросовісність у користуванні процесуальними правами як стандарт поведінки учасників справи вимагає поваги до суду та інтересів інших учасників справи, дотримання процесуальних норм, повідомлення повної та правдивої інформації щодо предмета спору, сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному вирішенню справи.
10.24.   У цьому контексті варто брати до уваги, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша, друга статті 2 ГПК України).
10.25.   Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що ПП «Іствін» як залучена до участі у справі третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, мало всі передбачені процесуальним законом можливості заявити про своє право на майно, яке є предметом іпотеки, питання про звернення стягнення на яке суд вирішував під час розгляду справи по суті. Скаржник, набувши право власності на предмет іпотеки, щодо якого тривав спір у цій справі, не повідомив суду, що рішення у цій справі впливає на його права та обов`язки, у тому числі, оскаржуючи рішення по суті, не зазначав, що це рішення є рішенням стосовно належної йому речі.
10.26.   Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що особа, яка була залучена до участі у справі як третя особа, набувши в процесі розгляду справи права на предмет спору, є зацікавленою особою та, маючи всі процесуальні можливості, мала б заявити, яких саме прав стосується для неї цей процес, а надалі, якщо вважає прийняте у справі рішення незаконним - оскаржувати його як таке, що прийняте про її права та обов`язки.
10.27.   Велика Палата Верховного Суду недноразово звертала увагу на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи [див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (підпункт 31.4)].
10.28.   ПП «Іствін» перешкодило виконанню цього обов`язку суду, не заявивши про свої права на предмет іпотеки, на який у цій справі звернуто стягнення.
10.29.   Частиною четвертою статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
10.30.   З урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає, що для особи, яка була залучена до участі у справі як третя особа без самостійних вимог та яка не повідомила суду про набуті під час судового розгляду права щодо предмета спору на час розгляду справи, настають наслідки, пов`язані з невчиненням нею відповідних процесуальних дій, у вигляді неможливості суду на стадії розгляду заяви про заміну боржника правонаступником розглянути доводи ПП «Іствін» про пріоритет іпотек, реєстрацію обтяжень та ін., що стосуються перегляду судових рішень по суті.
10.31.   У зв`язку із цим посилання Скаржника (пункти 6.4, 6.5, 6.8) на можливість суду першої інстанції залучити до участі у справі співвідповідача (співвідповідачів) або замінити відповідача належним відповідачем, відсутність предмета спору між Компанією та ПП «Феріде Плаза» на час ухвалення рішення по суті, з огляду на відсутність майна, а також на те, що на час реєстрації спірного майна було чинним рішення Господарського суду Вінницької області від 06.03.2020 у справі № 902/1414/13, на яке покладався ПП «Іствін», Велика Палата Верховного Суду вважає такими, що не підлягають розгляду судом касаційної інстанції на стадії вирішення заяви про заміну боржника правонаступником.
10.32.   На стадії вирішення заяви про заміну боржника правонаступником ПП «Іствін» не може посилатись на обставини, про які воно недобросовісно змовчало під час розгляду справи по суті.
10.33.   З огляду на викладене посилання Скаржника (пункт 6.2) на неправильне застосування судом апеляційної інстанції статей 104, 106, 512, 514 ЦК України, статті 23 Закону України «Про іпотеку», статей 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також порушення статей 41, 45, 48, 52, 334 ГПК України не знайшли свого підтвердження. Велика Палата Верховного Суду погоджується із судом апеляційної інстанції про наявність підстав для висновку про те, що за статтею 23 Закону України «Про іпотеку» разом з обтяженим іпотекою майном до ПП «Іствін» перейшли права і обов`язки іпотекодержателя, тобто відбулася заміна у матеріальних правовідносинах, що є підставою для заміни боржника в процесуальних відносинах, у зв`язку із чим необґрунтованими слід визнати доводи Скаржника (пункт 6.3) про відсутність обставин, які б свідчили про процесуальне правонаступництво.
10.34.   Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з огляду на речову природу позову про звернення стягнення на предмет іпотеки за умов залучення ПП «Іствін» як третьої особи, яка під час судового розгляду набула права на цей предмет, однак не заявила суду про те, що рішення про стягнення буде рішенням стосовно належного їй майна, то остаточне рішення по суті справи, тобто постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.11.2023, залишена без змін постановою КГС ВС від 14.05.2024, є рішенням про права та обов`язки ПП «Іствін». 
Оскаржуваною ухвалою суд лише привів статус ПП «Іствін» у виконавчому провадженні до того, який фактично склався у справі внаслідок прийняття судом рішення про права та обов`язки ПП «Іствін» в умовах, коли підприємство було залучене до участі у справі, однак недобросовісно не повідомило про набуття прав на предмет іпотеки; оскаржувало рішення про стягнення, однак не заявляло про те, що це рішення оскаржується як таке, що прийняте про його права та обов`язки як власника.
10.35.   Доводи Скаржника (пункт 6.6) про те, що постанова суду апеляційної інстанції була прийнята після реєстрації за ним права власності, тому права і обов`язки боржника у виконавчому провадженні до нього не перейшли, спростовуються наведеним вище.
10.36.   Велика Палата Верховного Суду, формулюючи викладені вище висновки вкотре підкреслює особливість обставин цієї справи: набуття залученою до участі у справі третьою особою права власності на предмет іпотеки, на який згодом було звернуто стягнення для задоволення вимог іпотекодержателя, і неповідомлення суду під час розгляду справи про набуття такого права власності.
 
Щодо відступу від висновків Верховного Суду
10.37.   У справі № 522/6949/15-ц АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_20 про звернення стягнення на нерухоме майно; після прийняття рішення судом по суті спору із заявою про заміну боржника правонаступником звернувся приватний виконавець, у якій просив замінити боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_20 на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, яке на час прийняття рішення у цій справі (21.01.2016) вже було власником іпотечного майна, однак не було залучене до участі у справі під час розгляду по суті вимоги про звернення стягнення.
10.38.   У справі № 619/852/20 КЦС ВС переглядав прийняті по суті рішення судів за вимогами Акціонерного товариства «Кристалбанк» до ОСОБА_21 про звернення стягнення на предмет іпотеки та, скасовуючи постановою від 01.12.2021 постанову суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд, вказав на те, що, змінивши оскаржене рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позову і помилково пославшись на можливість банку захистити свої права в межах процедури виконання постанови Харківського апеляційного суду від 25.09.2019 у цій справі, суд апеляційної інстанції фактично не переглянув по суті рішення районного суду. 
Водночас, пославшись на висновок, викладений КЦС ВС у справі № 522/6949/15-ц, зазначив, що факт заміни власника предмета іпотеки із ОСОБА_22 на ОСОБА_21 до прийняття Харківським апеляційним судом постанови від 25.09.2019 у цій справі про звернення стягнення на предмет іпотеки вказує на відсутність підстав для процесуального правонаступництва прав та обов`язків боржника на стадії виконання такого судового рішення.
10.39.   У справі № 607/9268/17 розглядалася заява ОСОБА_23 про заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій останній просив залучити замість нього боржників - Приватне мале підприємство «Фермер Подільський» як власника торгово-офісного приміщення № 1 та  ОСОБА_24 як власника квартири, зазначивши, що він не був стороною кредитних відносин і до участі у справі був залучений, оскільки до нього перейшло право власності на іпотечне майно. Однак станом на час відкриття виконавчого провадження з виконання рішення суду про звернення стягнення спірне майно йому не належить, а власниками є зазначені вище особи. 
У цій справі в постанові від 14.02.2024 КЦС ВС, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_23 про заміну боржника у виконавчому провадженні, врахував, що цю заяву подав сам боржник, який відчужив спірне майно ще на етапі судового розгляду справи та відповідно як сторона у справі не був позбавлений можливості до закінчення розгляду справи звернутися до суду із заявою про процесуальне правонаступництво в порядку статті 55 ЦПК України.
10.40.   Велика Палата Верховного Суду вважає, що вказані судові рішення прийняті за інших істотних обставин у процесуальному аспекті, які не є подібними до справи, що розглядається, в якій іпотечне майно було набуте у власність особою, залученою до участі з відкриття провадження у справі. 
10.41.   За наведеного підстави для відступу від висновків, викладених у зазначених судових рішеннях КЦС ВС, відсутні.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
10.42.  Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
10.43.  Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
10.44.  З огляду на наведене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що постанову суду апеляційної інстанції, якою задоволено заяву про заміну боржника правонаступником, слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
 
Судові витрати
10.45.  Оскільки касаційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати слід покласти на Скаржника.
 
Керуючись статтями 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду
 
П О С Т А Н О В И Л А:
1. Касаційну скаргу Приватного підприємства «Іствін» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025 залишити без задоволення.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.02.2025  у справі № 902/388/18залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач 	 	К. М. Пільков 	
Судді:	О. В. Білоконь 	С. І. Кравченко 	
 	О. Л. Булейко 	О. В. Кривенда 	
 	І. А. Воробйова 	М. В. Мазур 	
 	О. А. Губська 	С. О. Погрібний 	
 	І. В. Дашутін 	Т. Г. Стрелець 	
 	А. А. Ємець 	І. В. Ткач 	
 	В. В. Король 	Н. В. Шевцова