Справа № 127/30356/25 
Провадження № 33/801/1330/2025
Категорія: 194 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кашпрук Г. М.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

26 грудня 2025 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 156 КпАП України,
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 
встановив:
Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 156 КпАП України та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень на користь держави з розстрочкою його виплати на 4 (чотири) місяців рівними частинами по 2 125 (дві тисячі сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок з конфіскацією предметів торгівлі, відповідно до акту добровільної видачі від 12.09.2025. 
Не погодившись із судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що ОСОБА_1 ніколи не здійснювала торгівлю алкогольними напоями.
Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази фіксації (відео, фото) вчинення нею правопорушення, зокрема, щодо продажу спиртного з рук та отримання за це коштів (виручки). Працівниками поліції не було вилучене ані спиртне, яке вона нібито продавала, ані гроші, отримані від цього.
Вказує, що суд не взяв до уваги та здійснив оцінку показам, даним нею в судовому засіданні
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник адвокат Білозор О.Л. вимоги апеляційної скарги підтримали на умовах, викладених в ній, та просили її задовольнити. ОСОБА_1 суду пояснила, що алкоголь не продавала, а навпаки купила в невідомого чоловіка кілька літрів спиртного для власного споживання – для виробництва настоянок. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КпАП України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Положення ст. 7 КпАП України передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративне правопорушення (проступок) - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свобод громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 23 КпАП України передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 251 КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 671405 від 12.09.2025 ОСОБА_1 того ж дня - 12.09.2025 о 14 год 00 хв по вул. Пирогова, 49, м. Вінниця, здійснювала торгівлю з рук алкогольних напоїв без будь-яких на те дозвільних документів, чим порушила чинне законодавство.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 3 статті 156 КпАП України.
Так, частиною 3 статті 156 КпАП України передбачено відповідальність за торгівлю пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.
Частина 3 статті 156 КпАП України є бланкетною нормою і при кваліфікації дій правопорушника за цією статтею необхідно керуватися спеціальними Законами.
Приписами ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Відповідно до п. 7 ч. 2 статті 15-3 Закону України Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук та лотків.
Судом вірно встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 12.09.2025 о 14 год 00 хв на території ринку «Урожай» по вул. Пирогова, 49, м. Вінниця, здійснювала торгівлю з рук алкогольних напоїв без будь-яких на те дозвільних документів.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 156 КпАП України суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення; письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 12.09.2025 року; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 ; фотознімками з місця події; актом добровільної видачі 6–ти пляшок ємністю 0,5 л з рідиною з різким запахом алкоголю, та 1 пляшка ємністю 1,5 л. з рідиною з різким запахом алкоголю; квитанцією № 13/2025 про вилучення продукції, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення; рапортом.
Так, згідно із поясненнями ОСОБА_1 , остання повідомляє, що вона здійснює торгівлю на ринку «Урожай» в м. Вінниці власноруч вирощеною продукцією. Оскільки офіційно вона з чоловіком ніде не працюють, і їм бракує коштів, а тому вона вимушена здійснювати продаж горілки, яку замовляє через мережу Інтернет. Продаж алкоголю здійснює по 0,5 л. вартістю 60 грн. Вона розуміє, що вчинила не правильно та зобов`язується цього не робити
Свідок ОСОБА_4 у письмових пояснення показав, що він 12.09.2025 року близько 14.00 год вийшов за покупками на ринок «Урожай» по вул. Пирогова, в м. Вінниці, і під час спілкування з однією із продавчинь, він запитав чи можна десь придбати алкоголь, на що та йому відповіла, що вона може продати, а потім дістала із під прилавку пляшку ємністю 0,5 л сказавши, що це «казьонка». Вказану пляшку він придбав за 60 грн., а по дорозі до дому був зупинений працівниками поліції, яким і повідомив, що придбав спиртне з рук.
Отже як вбачається з матеріалів справи, дізнання, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.
Жодним чином не спростованими даними відеозапису подій стверджується, як працівники поліції, підійшовши до ОСОБА_1 повідомили про наявність у них інформації щодо продажу нею спиртних напоїв з рук та пропонують видати цей товар. Остання не заперечуючи цього факту, та не виказуючи незгоди, попросила працівників поліції вийти за межі ринку, при цьому вона просила їх вирішити питання без протоколу.
На відео зафіксовано, що поліетиленовий пакет з пляшками ОСОБА_1 тримала у руках, а потім поставила на землю і працівники поліції зафіксувати кількість (об`єм) рідини в них. 
Під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 назвала ціну, яку вона встановила за одну пляшку спиртного – 60 грн, та пояснювала, що здійснює також продаж продукції власного виробництва (мед, консервацію тощо) та вирощених овочів. Також, варто звернути увагу, що на відео зафіксовано як під час розмови ОСОБА_1 запитувала працівників поліції хто повідомив їх про продаж нею горілки, оскільки впевнена, що це навмисно було зроблено.
Протокол про адміністративне правопорушення був складений в присутності ОСОБА_1 , яка його підписала, і жодних заперечень з приводу нього не висловила. 
Отже належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Щодо доводів скаржника про те, що судом першої інстанції безпідставно не було викликано та не допитано свідка ОСОБА_4 , то варто зазначити, що ОСОБА_1 могла подати клопотання про виклик вказаного свідка у суді апеляційної інстанції, проте такого не зробила.
Твердження скаржника, що поліцейські не залучили свідків суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_4 дав пояснення з приводу придбаного ним спиртного саме у ОСОБА_1 , а такої процесуальної дії, як приведення свідка до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, з метою спонукання свідка в її присутності вказати на неї, як на правопорушника, не передбачено положенням КУпАП, натомість у свідка були відібрані пояснення, що відповідає нормам процесуального права.
Твердження апелянта, про відсутність доказів вилучення коштів отриманих від продажу спиртного, висновків суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.156 КпАП України, не спростовують, та не є підставою для скасування судового рішення. 
Відповідно до ч. 7 статті 294 КпАП України, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 статті 156 КпАП України.
Визнаючи ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 156 КпАП України суд першої інстанції виходив з того, що фактично дане адміністративне правопорушення встановлено та підтверджується про адміністративне правопорушення серії ВАД № 671405 від 12.09.2025, письмовими поясненнями, копією постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 06.08.2025, актом добровільної видачі, рапортом працівників поліції.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення, а у протоколі про адміністративне правопорушення не розкрита суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 156 КпАП України, є необґрунтованими та безпідставними.
Згідно із статтею 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
При призначенні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення місцевий суд у повній мірі врахував характер вчиненого нею правопорушення, ступінь вини, її особу та призначив справедливе адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн (з розстрочкою його виплати), яке є достатнім для виправлення останньої, а також запобіганню вчинення нею, а так само іншими особами аналогічних правопорушень.
Порушень вимог КпАП України які б стали підставою для скасування чи зміни по суті правильного винесеного судом рішення апеляційним судом не встановлено. Підстави для закриття провадження по справі відсутні.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, Суд,- 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя           І.М. Стадник