Справа № 203/6117/25 
Провадження № 2/0203/358/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 року        Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді – Єдаменко С.В.,
при секретарі – Пархоменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

встановив:

28 серпня 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 26 листопада 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено угоду № 200155082 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору, банк на умовах повернення, платності, строковості надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 11 500 грн., з встановленим строком користування з 26.11.2014 по 26.11.2019, а відповідачка зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором № 200155082. Заборгованість відповідачки за кредитним договором № 200155082 від 26 листопада 2014 року у загальному розмірі складає 46 273,34 грн, з яких: 35 361,43 грн. - сума основного боргу, 3 179,62 грн. - 3% річних від суми боргу, 7 732,29 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань. Вказану суму заборгованості, судовий збір та витрати понесені позивачем на правову допомогу позивач просить стягнути із відповідачки у судовому порядку. (т.1 а.с.1-6)
Ухвалою судді від 01 вересня 2025 року вказана позовна заява була залишена без руху. (т.3 а.с.1)
05 вересня 2025 року від відповідачки надійшли клопотання про витребування доказів та заяви про застосування строків позовної давності. (т.3 а.с.а.с.3, 4, 5)
09 вересня 2025 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків з доказами. (т.3 а.с.6-9)
Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки-фізичної особи ОСОБА_1 (т.3 а.с.10), ухвалою судді від 18 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (т.3 а.с.11)
Позивач в судові засідання не з`явився, в позовній заяві клопотав про розгляд справи за відсутності представника позивача. (т.1 а.с.5 на зв.)
Відповідачка в судові засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву в якому просила застосувати строк позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволенні позову. (т.3 а.с.12)
Враховуючи, що сторони по справі у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.
Судом встановлено, що 26 листопада 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено угоду № 200155082 щодо кредитування шляхом підписання ОСОБА_1 заяви (оферти). (т.1 а.с.30)
Відповідно до умов пункту 1.1 заяви, ОСОБА_1 просила відкрити на її ім`я поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки, з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; а також просила випустити на її ім`я платіжну картку.
Як зазначено у позовній заяві, за умовами кредитного договору, банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 11 500 грн., з встановленим строком користування з 26.11.2014 по 26.11.2019.
З копії договору (заяви оферти) вбачається, що вона містить підпис позичальника ОСОБА_1 .
Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тих обставин, що на момент укладення кредитного договору відповідачка зверталася до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодившись зі всіма умовами такого договору.
Банк, взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, та надав відповідачці кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника (т.2 а.с.1-308), однак ОСОБА_1 умови договору виконувала неналежним чином, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за договором.
20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16 відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором № 200155082. (т.1 а.с.а.с.8-9, 11-26)
Відповідно до реєстру передачі прав вимоги за договором про відступлення права вимоги № 7_БМ від 20 липня 2020 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» отримало право вимоги до боржника ОСОБА_1 у розмірі 35 361,43 грн., з яких: 11 411,97 грн. - заборгованість за кредитом, 23 949,46 грн. - заборгованість за відсотками. (т.1 а.с.38-40)
Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідачкою не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ПАТ «Банк Михайлівський» чи сплата такої позивачу після укладання договору факторингу.
Таким чином, у відповідачки виникла заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за кредитним договором № 200155082 від 26 листопада 2014 року.
В свою чергу відповідачкою подано заяву про застосування загального строку позовної давності до вимог позивача.
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.
Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Згідно ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 11 500 грн., з встановленим строком користування із 26.11.2014 по 26.11.2019, а відповідачка зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
З позовною заявою ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду 28 серпня 2025 року.
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Крім того, продовження строку позовної давності передбачено п.19 Перехідних положень ЦК України відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов поданий у строки визначені законом та вони не пропущені, оскільки строк закінчення дії договору є 26.11.2019, трирічний строк для звернення спливає 26.11.2022, однак з 02.04.2020 були зупиненні строки позовної давності. З позовом позивач звернувся 28 серпня 2025 року, тобто в межах строку визначеного законом.
Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між відповідачкою та ПАТ «Банк Михайлівський», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у загальному розмірі 35 361,43 грн., яка складається із: 11 411,97 грн. - заборгованість за кредитом, 23 949,46 грн. - заборгованість за відсотками, а також стягнути збитки від інфляції в розмірі 7 732,29 грн. та 3 179,62 грн. - 3% річних від суми боргу.
Відповідно до ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.
В порядку ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином стягненню із відповідачки на користь позивача як належного стягувача підлягають заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом.
Щодо стягнення із відповідачки інфляційної складової боргу та 3% річних від суми боргу, то суд зазначає наступне.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахунок 3% річних та інфляції, який міститься у матеріалах справи був перевірений судом, він є арифметично вірним та обґрунтованим, оскільки такі нарахування позивачем здійснено відповідно до умов ЦК України, а саме до 23 лютого 2022 року, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору стягненню із відповідачки підлягає заборгованість у загальному розмірі 35 361,43 грн., яка складається із: 11 411,97 грн. - заборгованість за кредитом, 23 949,46 грн. - заборгованість за відсотками, а також збитки від інфляції в розмірі 7 732,29 грн. та 3 179,62 грн. - 3% річних від суми боргу.
Щодо стягнення з відповідачки витрат правничу допомогу слід зазначити наступне.
Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною восьмою ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 26 від 15 лютого 2024 року, укладеному між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та АБ «Анастасії Міньковської» клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі і на умовах, передбачених договором.
Розділом 4 договору передбачений порядок здійснення розрахунків, зокрема, загальна вартість послуг складається із вартості юридичних послуг, згідно тарифної сітки, яка зазначена у даному розділі договору.
Згідно додаткової угоди до договору про надання правової допомоги, адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), адвокат надав позивачу наступні послуги - підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості. Загальна вартість виконаних робіт склала 7 000 грн.
Також відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої допомоги від 14 серпня 2025 року, адвокат надав, а клієнт прийняв правничу допомогу на загальну суму 7 000 грн.
Отже, адвокатом надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу.
За змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.
Отже, враховуючи положення ст.141 ЦПК України, що вказана категорія справ не є складною та існує чисельна усталена судова практика щодо розгляду аналогічних справ, враховуючи, що подання таких позовів, зокрема від імені ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не є одиничним випадком, що відповідно не потребує значного часу для професійного адвоката для складання позовної заяви, враховуючи її зміст, обґрунтування, викладені обставини, долучені докази, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, зважаючи на співмірність витрат на правову допомогу, складність даної справи та ціну позову, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд визначає вартість наданих послуг у розмірі 3 000 грн.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3-5, 10-13, 76-81, 133, 137, 141, 209, 247, 258, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП – НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ – 42649746; адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) заборгованість за договором № 200155082 від 26 листопада 2014 року в розмірі 35 361 грн. 43 коп., інфляційні втрати в розмірі 7 732 грн. 29 коп. та 3% річних в розмірі 3 179 грн. 62 коп., а разом 46 273 (сорок шість тисяч двісті сімдесят три) гривні 34 копійки.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП – НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ – 42649746; адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., а разом 5 422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. 

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання.

Суддя   С.В. Єдаменко