Справа № 539/6294/25
Провадження № 1-кп/539/135/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області кримінальне провадження № 12025175570000579, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2025 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Чорнухи Пирятинського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта вища, приватного підприємця, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є інвалідом, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України (далі - КК України), -
ВСТАНОВИВ:
Історія провадження
До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2025 року за № 12025175570000579, щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 358 КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2025 року у справі № 539/6294/25 визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 10 грудня 2025 року.
Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року судовий розгляд у кримінальному провадженні призначено у відкритому судовому засіданні на 17 грудня 2025 року.
У зв`язку з неявкою обвинуваченого розгляд справи відкладено із 17 грудня 2025 року на 20 січня 2026 року. У подальшому судове засідання відкладено на 29 січня 2026 року.
Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
ОСОБА_4 наприкінці листопада 2024 року (точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено), будучи особою призовного віку, яка підлягає мобілізації, в порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де проходив військово-лікарську комісію. В черзі ОСОБА_4 зустрів невідомого чоловіка на ім`я ОСОБА_7 , який запропонував ОСОБА_4 допомогу в отриманні документів, необхідних для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на що ОСОБА_4 погодився.
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні завідомо підробленого документа, з метою його подальшого використання, через декілька днів, у вечірній час доби ОСОБА_4 зустрівся з чоловіком на ім`я ОСОБА_7 біля КП «Пирятинська лікарня Пирятинської міської ради», що розташована за адресою: Полтавська область, місто Пирятин, вулиця Медична, 2, де останньому ОСОБА_4 передав копію паспорта громадянина України, картку платника податків на власне ім`я та копії виписок із історії хвороби стаціонарного лікування за період 2014-2016 років.
У лютому 2025 року (точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , прибувши до автостанції міста Пирятина, яка розташована за адресою: Полтавська область, місто Пирятин, вулиця Європейська, 154, за допомогою маршрутного таксі до міста Полтави Полтавської області передав чоловіку на ім`я ОСОБА_7 кошти у розмірі 3 000 дол. США, поклавши їх до картонної коробки, для виготовлення документів, необхідних для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
У подальшому, невстановлена особа у невстановленому під час досудового розслідування місці виготовила підроблені документи, які надають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, а саме довідку від 03 січня 2025 року № 1097, довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії та номеру 12ААГ № 509618 та індивідуальну програму реабілітації інваліда № 509618, в які внесла анкетні дані ОСОБА_4 . Копії вказаних підроблених документів невстановлена особа відправила на прохання ОСОБА_4 на його ім`я на відділення № 2 логістична компанії «Нова пошта», що за адресою: Полтавська область, місто Пирятин, вулиця Соборна, 13, які ОСОБА_4 отримав з метою подальшого використання.
Крім цього, ОСОБА_4 25 червня 2025 року (точного часу під час досудового розслідування не встановлено), реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого офіційного документу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою поштового зв`язку, з метою отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, відправив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , документи, зокрема довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії та номеру 12ААГ № 509618, яка відповідно до листа Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського ПОР» від 11 серпня 2025 року № 04-05/3171 не видавалась.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення
ОСОБА_4 обвинувачується у пособництві у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою, а також у використанні завідомо відробленого документа, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України, частиною четвертою статті 358 КК України.
Позиція сторін судового провадження
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті, підтримала у повному обсязі, просила визнати  ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України, частиною четвертою статті 358 КК України. Вказувала на необхідність застосувати покарання за частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України у виді штрафу у розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за частиною четвертою статті 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на підставі частини першої статті 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді штрафу у розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Звернула увагу на обставини, які пом`якшують відповідальність: щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність. Вказувала на необхідність стягнення з обвинуваченого витрат за проведені експертизи у розмірі 13 816,70 грн, а також скасування ухвали слідчого судді, якою було накладено арешт на відповідне майно. Також зазначила про вирішення питання щодо доказів, частину яких необхідно повернути обвинуваченому, а решту залишити у матеріалах кримінального провадження. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, вчинив зазначені кримінально карані діяння. Обвинувачений заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому. Просив призначити йому міру покарання, визначену прокурором. Стверджував, що має можливість сплатити штраф та витрати на експертизи. Зазначив, що в інших питаннях щодо долі речових доказів повністю погоджується з думкою прокурора.
Положення закону, якими керувався суд, висновки та мотиви суду
Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.
Частиною першою статті 2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
У постанові Верховного Суду від 19 березня 2024 року у справі № 607/19649/21 викладено висновок про те, що «кваліфікація кримінального правопорушення - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю та змістом кваліфікація кримінальних правопорушень завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.
Склад кримінального правопорушення - це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення.
Відповідно до частини п`ятої статті 27 КК України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.
Згідно з частиною першою статті 358 КК України підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут караються штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.
У постанові Верховного Суду від 06 травня 2025 року у справі № 991/1324/20 викладено висновок про те, що «відповідальність пособника є похідною від відповідальності виконавця. Однак такий правовий зв`язок між їх діяннями автоматично не веде до висновку про неможливість визначення відповідальності пособника в окремому провадженні у разі тимчасової або постійної недоступності стверджуваного виконавця для правосуддя. Безперечно, найкращим способом забезпечення справедливості судового розгляду обвинувачення у злочині є розгляд всіх аспектів справи за участі всіх осіб, причетність яких стверджується стороною обвинувачення. Однак у багатьох випадках забезпечити такий розгляд неможливо в силу об`єктивних обставин, які зумовлюють відсутність під час розгляду одного чи деяких стверджуваних співучасників. Окремий розгляд щодо пособника не позбавляє його можливості ставити під сумнів не лише докази і обставини, що стосуються його ролі у стверджуваному злочині, а й усі аспекти пред`явленого обвинувачення. Відсутність виконавця злочину хоча й може створювати певні складнощі у побудові захисту, враховуючи, у тому числі, неможливість піддати стверджуваного виконавця перехресному допиту, однак такого роду складнощі не виключені й за безпосередньої участі такої особи у судовому розгляді, якщо, наприклад, вона відмовляється давати показання, або дає показання, несприятливі для сторони захисту пособника, тому не можуть свідчити про порушення права на справедливий судовий розгляд».
Частиною четвертою статті 358 КК України визначено, що використання завідомо підробленого документа карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.
За змістом частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Частиною першою статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина друга статті 65 КК України).
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.
Щире каяття обвинуваченого полягає, зокрема, у визнанні обставин, регламентованих пунктом 1 частини другої статті 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення (його час, місце, спосіб та інші обставини вчинення). 
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування частини третьої статті 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Показання  ОСОБА_4 у судовому засіданні відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються, його показання є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Наведене, на думку суду, свідчить про щире каяття обвинуваченого.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду,  ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене  ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України (пособництві у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою), а також за частиною четвертою статті 358 КК України (використанні завідомо відробленого документа).
Вирішуючи питання про призначення  ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України, частиною четвертою статті 358 КК України, яке згідно зі статтею 12 КК України є кримінальними проступками;
- особу обвинуваченого, який за допомогою до лікаря психіатра та лікаря нарколога не звертався, в Управлінні соціального захисту населення Лубенської районної військової адміністрації не перебуває, перебуває на військовому обліку,за змістом характеристики до адміністративної відповідальності не притягувався та інші компрометуючі матеріали відсутні, має на утриманні двох малолітніх дітей, не є інвалідом, на обліку Лубенського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області не перебував та не перебуває, раніше не судимий;
- обставини, що пом`якшують покарання.
Так, згідно зі статтею 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обвинувачений повністю визнав свою вину, проявив готовність понести відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.
Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій.
Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діянь  ОСОБА_4 або звільняли його від кримінальної відповідальності чи від покарання за жодне вчинене ним кримінальне правопорушення судом не встановлено, а тому обвинувачений підлягає покаранню за кожне вчинене ним правопорушення, на загальних підставах.
Зважаючи на особу винного, пом`якшуючі його покарання обставини, які у своїй сукупності дійсно істотно знижують ступінь тяжкості обох вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також з урахуванням усіх викладених вище обставин суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення, а саме за частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України у виді штрафу у розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за частиною четвертою статті 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити  ОСОБА_4 покарання у виді 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 12 750 грн.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.
На підставі статті 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме документально підтверджені витрати на залучення експертів (проведення судових почеркознавчих експертиз документів від 19 листопада 2025 року № СЕ-19/117-25/25258-ПЧ, від 20 листопада 2025 року № СЕ-19/117-25/25260-ПЧ, від 21 листопада 2025 року № СЕ-19/117-25/25262-ПЧ, від 24 листопада 2025 року № СЕ-19/117-25/25264-ПЧ) у розмірі 13 816,70 грн (4 457 грн + 2 674,20 грн + 3 565,60 грн + 3 119,90 грн).
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
Відносно обвинуваченого запобіжний захід не обирався.
Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Керуючись статтями 27, 50, 65-67 КК України, статтями 2, 7, 84, 100, 124, 174, 349, 368-371, 373, 374, 376, 532 КПК України, 
УХВАЛИВ:
Визнати  ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України, та призначити йому покарання: за частиною п`ятою статті 27 частиною першою статті 358 КК України у виді штрафу у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 12 750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень, за частиною четвертою статті 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити  ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 12 750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, а саме документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 13 816 (тринадцять тисяч вісімсот шістнадцять) гривень 70 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 листопада 2025 року, на речі вилучені 05 листопада 2025 року в ході проведення, відповідно до ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 жовтня 2025 року № 539/5538/25, обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає  ОСОБА_4 ,а саме документи з вільними зразками підпису: направлення від 25 листопада 2024 року № 4487, видане на ім`я солдата  ОСОБА_4 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1 арк.; картку № 4487 обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного на ім`я  ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1 арк.; мобільний телефон «Iphone Xr MRY 52FS\F ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в чохлі чорного кольору, із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» за номером НОМЕР_3 , належний  ОСОБА_4 .
Речові докази: заяву від імені ОСОБА_4 від 25 червня 2025 року на 1 арк.; копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_4 на 3 арк; копію картки платника податків на ім`я ОСОБА_4 на 1 арк.; копію витягу з реєстру територіальної громади на ім`я ОСОБА_4 на 1 арк.; копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ЛАГ №509618 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.; копію довідки від 03 січня 2025 року № 1097, виданої Спеціалізованою неврологічною медико-соціальною експертною комісією м. Полтави на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк.; копію індивідуальної програми реабілітації інваліда № 509618, виданої 26 грудня 2024 року Спеціалізованою неврологічною медико-соціальною експертною комісією м. Полтави на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2 арк.; три оптичних DVD-R диски із відеозаписом проведення обшуку житла ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіля Renault Laguna, державний номерний знак НОМЕР_5 , належного ОСОБА_4 , від 05 листопада 2025 року, залишити у матеріалах кримінального провадження.
Речові докази: направлення від 25 листопада 2024 року № 4487, видане на ім`я солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 аркуші; картку № 4487 обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 арк.; договір постачання від 18 березня 2021 року № П-691 на 1 арк.; договір оренди обладнання від 18 березня 2021 року № О-691 на 1 арк.; додаток № 1 до договору оренди обладнання від 18 березня 2021 року № О-691 на 1 арк.; накладну від 24 квітня 2025 року № 78 на 1 арк.; накладну від 19 березня 2025 року № 77 на 1 арк.; повернення товару із замовлення від 15 червня 2025 року № 373 на 1 арк.; рахунок на оплату від 30 квітня 2025 року № 17 на 1 арк.; керівництво з експлуатації батареї акумуляторної (гарантійний талон) від 03 лютого 2025 року на 1 арк.; видаткову накладну від 06 листопада 2025 року № 2255 на 1 арк.; мобільний телефон «Iphone Xr MRY 52FS\F ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в чохлі чорного кольору, із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» за номером НОМЕР_3 , належний  ОСОБА_4 , повернути власнику  ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено, з урахуванням положень частини другої статті 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1