Головуючий І інстанції: В.І. Бевза

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 р. 	Справа № 440/5639/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 12.08.25 по справі № 440/5639/25
за позовом     ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ,    Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області            
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову № 932480815348 від 07.03.2025 року ГУ ПФУ в Полтавській області, яке полягає у відмові здійснити перерахунок у зв`язку з переходом на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 ,
- зобов`язати ГУ ПФУ в Київській області здійснити перерахунок у зв`язку з переходом на пенсію в разі втрати годувальника з 28.02.2025 року, відповідно до ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову позивачка зазначила, що отримує пенсію віком, яка призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 28.02.2025 позивачка звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Київській області із заявою про перехід на виплату пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка, військового пенсіонера, однак рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.03.2025 в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відмовлено у зв`язку з тим, що в до заяви позивача не долучено документи про трудову діяльність годувальника. Не погоджуючись з таким рішення Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області, позивач звернулася до суду з позовом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області № 932480815348 від 07.03.2025, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.02.2025 на призначення пенсії в разі втрати годувальника, її чоловіка, ОСОБА_2 , згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.02.2025 про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , на пенсію в разі втрати годувальника, її чоловіка, ОСОБА_2 , згідно із нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", з дня її звернення - 28.02.2025 - та ухвалити відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
У іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що витребувати матеріали пенсійної справи ОСОБА_2 є неможливим, оскільки заявниця не повідомила про те в якому саме органі Пенсійного фонду України системи Пенсійного фонду померлий перебував на обліку та вид пенсії померлого чоловіка, та Порядком 22-1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» така процедура не передбачена.
Також, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 , до заяви про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, не зважаючи на те згідно якого з вищезазначених законів вона мала намір призначити пенсію в разі витрати годувальника, чи то Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чи Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", подано не повний пакет документів передбачений Порядком 22-1 та Порядком 3-1. А тому Управлінням правомірно винесено рішення про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника.
На переконання апелянта, приймаючи до уваги наведене позивач не обґрунтовував порушення своїх прав, свобод та інтересів діями з боку ГУ ПФУ в Полтавській області, а відтак пред`явлення позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позбавлено як фактичних, так і юридичних підстав.
Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 30.01.1962 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії серії НОМЕР_1 від 30.01.1962.
Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримує пенсію за віком.
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
До смерті чоловік позивача ОСОБА_2 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992.
28.02.2025 позивачка через веб-портал ПФУ звернулася до Головного управління пенсійного фонду України в Київській області із заявою про перехід на виплату пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка, військового пенсіонера, до якої додала свідоцтво про смерть чоловіка, свідоцтво про одруження, паспорт чоловіка.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.03.2025, яке розглядало заяву позивача за принципом екстериторіальності, в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відмовлено у зв`язку з тим, що в до заяви позивача не долучено документи про трудову діяльність годувальника.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області надана на виконання вимог ухвал суду пенсійна справа померлого чоловіка позивача, відповідно до матеріалів цієї пенсійної справи, померлий чоловік позивача ОСОБА_2 отримував пенсію відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ФК81787 від 22.03.2018 станом на 01.03.2018.
Також позивачем надана довідка про розмір грошового забезпечення її померлого чоловіка ОСОБА_2 , видана ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.10.2021 №2/3/1/5634 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом 05.03.2019 у сумі 26741,25 грн. для перерахунку пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області таку довідку із матеріалів пенсійної справи на виконання ухвал суду не надало.
Не погоджуючись з таким рішення Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області, позивач звернулася до суду з позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи позивачу в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, Головне управління ПФУ в Полтавській області, у спірних правовідносинах діяло без урахування всіх обставин по справі, що мають значення для його прийняття (вчинення дій) та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058-IV).
За приписами ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 ст.10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до ч.3 ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Частиною 1 ст.36 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Згідно з п.1 ч.2 ст.36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
В силу ч.3 ст.36 Закону №1058-IV до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст.29 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII), пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.
Згідно ст.30 Закону №2262-XII, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Також, згідно частини 2 зазначеної статті, незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Пунктом "б" частини 4 статті 30 Закону № 2262-XII встановлено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.
Відповідно до ст.31 Закону № 2262-XII, члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Питання строків призначення пенсій, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ, врегульовано статтею 50 цього Закону.
Так, відповідно до частини 2 статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються членам сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.
Слід зазначити, що згаданою нормою встановлено, що батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-ХІІ, така пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Разом з тим, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.
На виконання вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ прийнято Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Порядок 3-1).
Цей Порядок регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян".
Заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2 до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку №3-1 заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника за померлого годувальника, який отримував пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії (додаток 1 до цього Порядку), припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії (додаток 2до цього Порядку)), заява про працевлаштування (звільнення) (початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), прийняття (звільнення) на (зі) службу (служби) (додаток 3до цього Порядку), заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4до цього Порядку), заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 5до цього Порядку), заява про виплату допомоги на поховання (додаток 6до цього Порядку) подається заявником до органу, що призначає пенсію.
П. 1, 3 розділу ІІ Порядку 3-1 визначений перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника.
Окрім того, п. 5 розділу ІІ Порядку 3-1 визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі особи та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії, та з урахуванням додатково наданих документів. При переведенні з одного виду пенсії на інший, поновленні виплати пенсії особа може додатково подати документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку, підвищення та інші доплати). У разі одержання заявником пенсії (допомоги), призначеної за іншими законами, орган, що призначає пенсію, додає до заяви відомості про розмір одержуваної пенсії (допомоги), строки її виплати.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 28.02.2025 позивачка через веб-портал ПФУ звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області із заявою про перехід на виплату пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка, військового пенсіонера, до якої додала свідоцтво про смерть чоловіка, свідоцтво про одруження, паспорт чоловіка.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 07.03.2025, яке розглядало заяву позивача за принципом екстериторіальності, в призначенні пенсії в разі втрати годувальника відмовлено у зв`язку з тим, що в до заяви позивача не долучено документи про трудову діяльність годувальника.
На виконання ухвали суду від 18.06.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області надані суду матеріали пенсійної справи покійного чоловіка позивача, оскільки саме у цьому територіальному органі ПФУ він перебував на обліку і отримува пенсію за вислугу років, відповідно до Закону №2262-ХІ.
Закон №2262-ХІ для виплати пенсії не визначає у якості умов надання документів про трудову діяльність годувальника, а підставою є відповідна довідка про розмір грошового забезпечення, видана органом, в якому проходив службу військовослужбовець, у даному випадку померлий чоловік позивача.
Аргументуючи оскаржуване рішення Головне управління ПФУ в Полтавській області зазначає, що підставою для відмови у призначенні пенсії є ненадання документів про трудову діяльність годувальника.
Колегія суддів не бере до уваги наведені аргументи відповідача, оскільки ні Порядком №3-1, ні іншими нормами законодавства на позивача не покладено обов`язку щодо надання до територіального органу Пенсійного фонду України документів про трудову діяльність годувальника.
Дійсно, у матеріалах адміністративної справи відсутні належні та допустимі докази того, що для прийняття рішення щодо призначення пенсії позивачу Головним управлінням ПФУ в Полтавській області направлялися запити щодо отримання пенсійної справи позивача, а також вживалися заходи щодо отримання його електронної пенсійної справи та відомості з відповідних інформаційних систем, іншої інформації, з урахуванням якої було б можливо призначити пенсію позивачу на виконання п. 2 розділу ІV Порядку 3-1.
Колегія суддів вважає, що відмовляючи позивачу в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, відповідач, Головне управління ПФУ в Полтавській області, у спірних правовідносинах діяв без урахування всіх обставин по справі, що мають значення для його прийняття (вчинення дій) та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Особливості призначення пенсії, відповідно до Закону №1058-IV та відповідно до Закону №2262-ХІІ є відмінними.
Також, слід звернути увану, що приписами частини 2 статті 50 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсія у разі втрати годувальника, призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ, призначається з дня звернення за пенсією, отже, з 28.02.2025.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2025 р. у справі № 520/33289/24.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно виснував, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області № 932480815348 від 07.03.2025 винесене протиправно та підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для належного захисту порушених прав позивача, необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області № 932480815348 від 07.03.2025, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.02.2025 на призначення пенсії в разі втрати годувальника, її чоловіка, ОСОБА_2 згідно норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повторно розглянути заяву позивача про перехід з одного виду пенсії на інший, а саме з пенсії за віком, призначеної позивачу, на пенсію в разі втрати годувальника з дня звернення її позивача - 28.02.2025 - та ухвалити відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 року по справі № 440/5639/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 по справі № 440/5639/25  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов    З.Г. Подобайло