ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7993/25 Справа № 185/1338/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В., 
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля»,
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Болдирєва У.М.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2025року ОСОБА_1 подав в суд позов проти Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», в якому виклав вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, в сумі 250000,00грн, без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.
Існування таких вимог позивач пов`язував із тим, що він з 15 лютого 2021року працював у Виробничому структурному підрозділі «Шахтоупавління імені Героїв Космосу» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля». 12 серпня 2024 року в період роботи у відповідача стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, внаслідок чого він отримав виробничу травму та в подальшому був звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров`я. Згідно з довідкою МСЕК від 02 грудня 2024року позивачу первинно встановлено 80 відсотків втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності за травмою. Позивач вважав, що за таких обставин відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду, оскільки він втратив здоров`я саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці.
Зазначав, що він отримав трудове каліцтво та втратив професійну працездатність, переносив фізичні страждання та відчував біль через отриману травму, що позбавило його нормальних життєвих зв`язків та можливості вести повноцінний активний спосіб життя, вимагало додаткових зусиль для організації життя, а також призвело до стійкого порушення психічних функцій.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025року позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, задоволено частково. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь  ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 160 000,00грн., з відрахування податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, виходив з міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності – 80%, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з наслідками виробничої травми та визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 160 000,00грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
23 червня 2025року Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи “Електронний суд” апеляційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025року.
В апеляційній скарзі висловило вимогу про зміну рішення в частині стягнення моральної шкоди та просило зменшити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, до 80 000,00грн.
Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягає недоведеності фактів неналежного виконання відповідачем вимог законодавства про охорону праці та недоведеності стійкої втрати позивачем працездатності, оскільки дату чергового переогляду на МСЕК позивачу встановлено на 15 листопада 2025року, а другу групу інвалідності встановлено на строк до 01 грудня 2025року.
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що укладаючи з відповідачем трудовий договір позивач був повідомлений про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці, можливі негативні наслідки цих умов праці на стан здоров`я, але позивач свідомо йшов працювати у важких умовах.
Крім того, наполягав на тому, що відповідач створив всі належні та безпечні умови праці для своїх працівників, однією з причин нещасного випадку було недотримання вимог законодавства про охорону праці іншим працівником, причинний зв`язок між шкодою і діями відповідача є недоведеним.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти апеляційної скарги, заявляв, що не погоджується з викладеною в апеляційній скарзі позицією відповідача, обставини якими скаржник обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені у скарзі не спростовують висновків суду.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
       27 червня 2025року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду було витребувано з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу №185/1338/25; 15 липня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду. 
Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2025року апеляційну скаргу ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 вересня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.
25 вересня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до судового розгляду на 1530год 25 листопада 2025року. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 15 лютого 2021року працював у Виробничому структурному підрозділі «Шахтоупавління імені Героїв Космосу» Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» майстром гірничим з повним робочим днем в шахті.
12 серпня 2024року, після закінчення четвертої зміни, о 08 годині 35 хвилин, ланка робітників дільниці з видобутку вугілля №1 пересувалась в пасажирському складі з 964 виїмкової дільниці в бік допоміжного стволу для виїзду на поверхню, при проїзді пасажирського складу на ПК 290 2 Західного магістрального відкотного штреку останній в складі пасажирський вагон зійшов з рейок передньою колісною парою, проїхав в такому положення 9 метрів та зіткнувся з рамою аркового кріплення з монтажної сторони виробки. В результаті зіткнення сталась різка зупинка всього пасажирського складу, при цьому гірничий майстер ОСОБА_1 , який знаходився у середньому відділенні першого вагону, отримав удар в область носу каскою робітника ОСОБА_2 , який сидів навпроти нього. Закладом охорони здоров`я ОСОБА_1 встановлено діагноз: ЗЧМТ. СГМ. Перелом кісок носу.
20 серпня 2024року було затверджено акт форми Н-1/П розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 12 серпня 2024року о 08 годині 35 хвилин з позивачем. У вказаному акті зазначено, що комісією з розслідування встановлено, що: на ділянці виробки з ПК 289 по ПК 290 2 Західного магістрального відкотного штреку рейкова колія 900 мм перебуває в незадовільному стані (перевищення однієї рейки над іншою), що і стало причиною сходу з рейкової колії рухомого складу; за безпечний стан рейкової колії 900 мм на 2 Західному магістральному відкотному штреку відповідальний помічник начальника дільниці шахтного транспорту №1 ОСОБА_3 , який не виконав свої посадові обов`язки з утримання рейкових шляхів на 2 Західному магістральному відкотному штреку в безпечному стані. Відповідно до зазначеного акту нещасний випадок з ОСОБА_1 пов`язаний з виробництвом. 
       04 грудня 2024 року ОСОБА_1  був звільнений відповідачем з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, згідно з п. 2 ст. 40 КЗпП України.
Відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 142501 від 02 грудня 2024 року позивачу первинно встановлено 80% втрати працездатності за травмою 12 серпня 2024року, з 27 листопада 2024року по 01 грудня 2025року, та встановлено другу групу інвалідності, дата переогляду — 15 листопада 2025року. 
Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03 грудня 2024року підтверджується, що позивач у зв`язку з отриманою 12 серпня 2024року травмою перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, клінічний діагноз: стан після черепно-мозкової травми виробничої, забою головного мозку 1 ст., судомний синдром з частими генералізованими тоніко-клоничними нападами (8 за місяць), частими, в тому числі постіктальними, сутінковими розладами свідомості (16 за місяць), вираженими тривожно-фобічними, вираженими депресивними, галюцинаторно-маячними включеннями, наростаючими когнітивними порушеннями; перелом кісток носа зі зміщенням, операція-репозиція кісток носа (20 серпня 2024року); психічні функції стійко порушені, соціальна недостатність внаслідок порушення життєдіяльності по категоріях: орієнтація, спілкування, контроль поведінки, трудова діяльність, пересування.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційних скарг та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
За результатами розгляду справи суд першої інстанції виснував, що частково доведено спричинення позивачу моральної шкоди та визначив розмір відшкодування 160000,00грн., з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, водночас слід змінити рішення суду в частині відрахування зі стягнутої суми моральної шкоди податків та інших обов`язкових платежів, так як судом першої інстанції в цій частині неправильно застосовані норми матеріального права, а саме суд неправильно витлумачив закон.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 
Згідно зі статтею 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. 
Що стосується доводів апеляційної скарги про не доведення причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача, вони спростовуються актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії від 20 серпня 2024року форми Н-1/П, у пунктах 4, 5 якого зазначено обставини, за яких стався нещасний випадок, та причини його настання: на ділянці виробки з ПК 289 по ПК 290 2 Західного магістрального відкотного штреку рейкова колія 900 мм перебуває в незадовільному стані (перевищення однієї рейки над іншою), що і стало причиною сходу з рейкової колії рухомого складу; за безпечний стан рейкової колії 900 мм на 2 Західному магістральному відкотному штреку відповідальний помічник начальника дільниці шахтного транспорту №1 ОСОБА_3 , який не виконав свої посадові обов`язки з утримання рейкових шляхів на 2 Західному магістральному відкотному штреку в безпечному стані. Причини події: основна — незадовільний технічний стан (в частині невиконання вимог НПАОП 10.0-1.01-10 Правил безпеки у вугільних шахтах, а саме п. 2 гл. 3 р. VII: допускається перевищення однієї рейки над іншою на прямолінійній ділянці колії не більше 4 мм); супутня — невиконання посадових обов`язків (порушення вимог Посадової інструкції помічника начальника дільниці шахтного транспорту №1 ВСП «Шахтоупавління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», а саме п. 3.35: помічник начальника дільниці забезпечує своєчасний ремонт відкотних шляхів та їх підтримання відповідно до вимог правил безпеки).
Факт причинно-наслідкового зв`язку із настанням нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивачем було доведено наявними в матеріалах справи доказами, які не спростовано доводами апеляційної скарги відповідача.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018року у справі №210/5258/16-ц зазначено, що суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.
Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивачу було встановлено 80% втрати професійної працездатності, що порушило його звичне життя, змусило лікуватись, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, а також з того, що нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, призвів до кардинальної негативної зміни його життя, порушив його психологічний стан та нормальні життєві зв`язки.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, прийнявши до уваги факт втрати  ОСОБА_1 80% працездатності, врахувавши характер немайнових втрат позивача, глибину його фізичних та душевних страждань, погіршення його здібностей та позбавлення його певних можливостей їх реалізації, а також керуючись засадами розумності і справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, на рівні 160 000,00грн.
У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості, виваженості і справедливості, суд апеляційної інстанції не бере до уваги.
Суд апеляційної інстанції не встановив підстав для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру компенсації. Заперечуючи проти розміру стягнутої на користь позивача компенсації, відповідач на порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не подав належних і допустимих доказів.
Враховуючи наведене, а також те, що нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, з позивачем стався під час його перебування у трудових відносинах з відповідачем, на якого законодавством покладено обов`язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці, що потягнуло за собою втрату позивачем професійної працездатності та завдало йому моральних страждань, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване судове рішення щодо стягнення моральної шкоди ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права в цій частині.
Доводи про те, що доказів, які б підтверджували ступінь моральних страждань позивачем не надано і судом не обґрунтовано, є безпідставними.
Безпідставними також є доводи апеляційної скарги про недоведеність стійкої встати позивачем працездатності з огляду на те, що дату чергового переогляду на МСЕК позивачу встановлено на 15 листопада 2025року, а другу групу інвалідності встановлено на строк до 01 грудня 2025року. З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право на відшкодування моральної шкоди виникає з моменту встановлення працівнику втрати працездатності первинно. 
Суд першої інстанції правильно виходив із того, що факт спричинення моральної шкоди доведено. Право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з моменту встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що підтверджується відповідними медичними документами.
Висновком МСЕК позивачу встановлено ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків, у зв`язку із чим заподіяння моральних страждань є доведеним.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він в повному обсязі виконував обов`язки щодо забезпечення належних умов праці, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Доказів на спростування незадовільного технічного стану рейкової колії та невиконання іншим працівником ВСП «Шахтоупавління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» посадових обов`язків з утримання рейкових шляхів, що стало причиною нещасного випадку з позивачем, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надані.
Відсутність прямого причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.
Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.
Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007року).
Тож за наведених умов, апеляційний суд погоджується з розміром моральної шкоди в розмірі 160 000,00грн, присудженої судом першої інстанції, враховуючи доводи позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали у здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, встановлення групи інвалідності, постійний характер страждань позивача, який відчуває постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках. 
Крім того, враховано ступінь втрати позивачем професійної працездатності – 80% та другу групу інвалідності, які встановлені йому висновком МСЕК первинно, та встановлені судом обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. 
У зв`язку з вищевикладеним, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.
Водночас, висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів не узгоджуються із положеннями чинного законодавства.
Щодо оподаткування моральної шкоди у даній справі, апеляційний суд зазначає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю: 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.
Тобто, не ототожнюється відшкодування моральної шкоди, завданої життю та здоров`ю, з іншим відшкодуванням моральної шкоди, яке підлягає оподаткуванню в разі перевищення її розміром чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року.
Податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року № 598/438/21, від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 03 червня 2021 року у справі № 180/407/20, від 07 листопада 2022 року у справі № 161/16011/20.
Враховуючи викладене, сума, стягнута з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди у зв`язку із заподіянням шкоди життю та здоров`ю не підлягає оподаткуванню.
Саме з такого розуміння вищезазначених норм процесуального та матеріального права виходить суд апеляційної інстанції.
Крім того, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 21 травня 2025року у справі №235/3143/24, необґрунтованим є вирішення судами у цивільній справі про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми «без утримання податків та інших обов`язкових платежів». Це є підставою для відповідної зміни судових рішень.
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому рішення суду підлягає в цій частині зміні.
Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг
       Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Встановивши наведені фактичні обставини у цій справі, від яких залежить правильне вирішення спору, застосовуючи положення вищенаведених норм права, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права щодо оподаткування стягнутої судом суми моральної шкоди, тому рішення суду підлягає в цій частині зміні, виключивши з другого абзацу резолютивної частини фразу «з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів».
       В решті, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги відповідача та при цьому змінити рішення місцевого суду в частині відрахування зі стягнутої суми моральної шкоди податків та інших обов`язкових платежів.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля».
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025року – змінити, виключивши з другого абзацу резолютивної частини «з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів».
В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2025року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 25 листопада 2025року.

Судді: