Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року 	справа № 580/12228/25 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 (далі – В/Ч НОМЕР_1 , позивач) подала позов до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , відповідач) в якому просить стягнути ОСОБА_2 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) 46384,54 грн в якості відшкодування шкоди заподіяної державі не належним виконанням обов`язків військової служби.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до рапорту начальника речової служби тилу логістики військової частини НОМЕР_1 під час зарахування на речове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , було виявлено невідповідність речового майна, зазначеного у його речовому атестаті із фактичною наявністю. Опитати солдата ОСОБА_1 , в ході проведення службового розслідування, призначеного за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) № 2618 від 07.08.2025 не вдалося, оскільки військовослужбовець самовільно залишив військову частину.
Представник позивача зазначає, що закріплене за солдатом ОСОБА_1 , речове майно втрачене внаслідок неналежного виконання ним обов`язків військової служби, що визначені ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у зв`язку з чим його притягнуто до повної матеріальної відповідальності і добровільно відповідач вартість вказаного майна не відшкодував.
Ухвалою від 20 листопада 2025 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 347 від 06.12.2024 солдат ОСОБА_1 призначений на посаду старшого стрільця – оператора першого стрілецького відділення першого стрілецького взводу восьмої стрілецької роти третього стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до рапорту начальника речової служби тилу логістики військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 (вх. № 1157 від 11 березня 2025 року) під час зарахування на речове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 було виявлено невідповідність речового майна, зазначеного у його речовому атестаті із фактичною наявністю, у зв`язку із чим здійснено службове розслідування.
Відповідно до Акту службового розслідування від 10.08.2025, з акту приймання-передачі речового майна № 1571 від 10.12.2024 та речового атестату № 4026 від 03.03.2025 солдата ОСОБА_1 встановлено відсутність у вказаного військовослужбовця такого речового майна: кашкет літній польовий – 1 шт., панама літня польова – 1 шт., костюм літній польовий – 1 к-т, шарф-труба літній – 1 шт., фуфайка з короткими рукавами – 2 шт., труси – 2 шт., білизна натільна демісезонна – 2 к-т, шкарпетки літні трекінгові – 6 пар, черевики з високим берцями літні - 1 пар., ремінь брючний – 1 шт., сорочка бойова – 1 шт., штани костюма літнього польового – 1 шт., капці казармені – 1 пап., рукавички тактичні – 1 пар., костюм вітровологозахисний демісезонний – 1 к-т, сумка транспортна індивідуальна – 1 шт., сумка-підсумок А30 – 3 шт., сумка-підсумок бойова Г – 1 шт., окуляри-маска захисні балістичні – 1 к-т, наколітники тактичні бойові – 1 пар., наколінники тактичні бойові – 1 пар., ремінь розвантажувальний тактичний захисний – 1 шт., мішок спальний - 1 шт., килим спальний польовий ізоляційний – 1 шт., рюкзак бойовий індивідуальний – 1 шт., сидіння польове ізоляційне – 1 шт., рукавички захисні – 1 пар, тактичний жилет + 2 шт. кулезахисні бронепластини IVрівня – к-т, шолом кевларовий – 1 шт.
Відповідно до довідки-розрахунку № 197 вартість шкоди завданої державі внаслідок нестачі (псування, втрати) майна речової служби, яке рахується за солдатом ОСОБА_1 , складає 46384,54 грн.
Станом на дату звернення до суду, відповідач самовільно залишив військову частин, що підтверджується наказом командира військової частини ВЧ НОМЕР_1 № 265 від 21.01.2025 “Про результати службового розслідування за фактом відсутності ОСОБА_1 ”.
Згідно витягу з наказу командира військової НОМЕР_1 № 1921 від 21.08.2025 у ході службового розслідування встановлено, що внаслідок неналежного виконання обов`язків солдатом ОСОБА_1 щодо збереження державного майна було втрачене закріплене за ним майно речової служби. Солдат ОСОБА_1 обліковується у військовій частині, як такий, що самовільно залишив частину. За втрату військового майна відповідно до ст. 6, 10, 13 Закону України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі”, вирішено притягнути солдата ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у сумі 46384,54 грн.
13.10.2025 позивач сформував лист-вимогу про відшкодування шкоди щодо неповернення речового (інвентарного) майна на загальну суму 46384,54 грн, яка була надіслана відповідачу.
Зважаючи на відсутність добровільного відшкодування відповідачем завданої шкоди, позивач звернувся в суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).
Згідно зі ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Згідно зі ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до ст. 127 Статуту солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.
Солдат зобов`язаний, зокрема: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття (ст. 128 Статуту).
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” від 03.10.2019 № 160-IX (далі – Закон № 160-IX).
Згідно з ч. 1 ст. 3 цього Закону підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 160-IХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 8 Закону № 160-ІХ посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Частинами 6, 7 ст. 8 Закону № 160-ІХ визначено, що за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону № 160-ІХ відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Суд вище встановив, що за період проходження військової служби відповідач був забезпечений речовим (інвентарним) майном тимчасового користування, обсяг якого не відповідав фактичній наявності речового майна у військовослужбовця.
Відповідно до довідки-розрахунку № 197 вартість шкоди завданої державі внаслідок нестачі (псування, втрати) майна речової служби, яке рахується за солдатом ОСОБА_1 , складає 46384,54 грн.
Доказів погашення відповідачем матеріальної шкоди в зазначеному розмірі матеріали справи не містять, як і не містять доказів оскарження відповідачем у судовому порядку наказу про притягнення його до відповідальності та визначення розміру завданої шкоди.
З урахуванням зазначених обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача шкоди, завданої державі в розмірі 46384,54 грн.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Частинами 1, 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки, позивач є суб`єктом владних повноважень та враховуючи, що у справі позивач не поніс жодних судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, тому підстави для відшкодування судових витрат позивачеві відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 шкоду, завдану державі, в розмірі 46384 (сорок шість тисяч триста вісімдесят чотири) грн 54 коп.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
1) позивач – Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 );
2) відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Рішення складене у повному обсязі та підписане 26.01.2026.

Суддя 	Василь ГАВРИЛЮК