Справа № 951/826/25
Провадження №2/951/55/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року          селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючий - суддя Чапаєв Р.В.
за участі секретаря судового засідання Барилко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Козова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії (Надійний) № 8274719 від 14.01.2025 в сумі 26 240,50 грн, з яких 6500 грн заборгованість за основним боргом, 5619,25 грн заборгованість за відсотками, 13 000 грн неустойки, 1125,25 грн заборгованість за комісією.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 14.01.2025 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8274719 (далі - кредитний договір). Зазначає, що 27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 5 від 27.05.2025 до договору факторингу № 27/03/2025 від 27.03.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 26 240,50 грн з яких: 6500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 5619,25 грн сума заборгованості за відсотками; 13 000 грн неустойка; 1000 грн комісія за надання кредиту. Всупереч умовам Кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 
Враховуючи наведене, представник позивача просить позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за кредитним договором № 8274719 від 14.01.2025 в розмірі 26 240,50 грн. та понесені судові витрати.
15.12.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката, Підодвірного Т.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою, який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Вказує, що позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 14.01.2025 № 8274719, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Зазначає, що розрахунки суми боргу, які містяться у позові не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, а тому вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках. Вказує, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором від 14.01.2025 року № 8274719. Зазначає, що позивачем було неправомірно нараховано заборгованість відповідачу, а саме неустойку в розмірі 13 000 грн, всупереч перехідним положенням Цивільного кодексу України. У відповіді на відзив адвокат Підодвірний Т.І. послався на те, що відповідач є дружиною військовослужбовця, а тому відповідно до ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» їй, як дружині військовослужбовця, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не можуть нараховуватися.
25.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначила, що для укладання кредитного договору необхідно здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору, а тому, позивачем доведено факт укладання відповідачем кредитного договору в електронній формі та підписання договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Вказує, що позивачем надано підтвердження перерахування коштів, зокрема відповідна довідка про перерахування кредитних коштів, а доказів протилежного, зокрема того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, відповідач суду не надала. Зазначає, що враховуючи те, що Реєстр боржників містить інформацію щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, позивачем надано витяг з Реєстру боржників, що містить лише дані відповідача, інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб. Також зазначає, що відповідач не надала первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у неї є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом відповідач зобов`язана була звернутись до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом.
Козівський районний суд Тернопільської області ухвалою від 02.12.2025 відкрив провадження в справі, постановив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, однак як вбачається із матеріалів справи розгляд справи просить здійснювати за відсутності представника позивача.
В судове засідання представник відповідача - адвокат Підодвірний Т.І. та відповідач ОСОБА_1 не з`явились, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
На адресу відповідача ОСОБА_1 , яка згідно з інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру є її адресою реєстрації, направлялась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, котрі повернулися до суду без їх отримання відповідачем та з відміткою пошти. Крім того, їй неодноразово направлялись повістки, у яких повідомлялися дати судових засідань. 
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б), від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18).
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі, і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Отже, фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши доводи сторін, дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 14.01.2025 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8274719, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 021071.
Згідно з п. 2.1 договору Кредитодавець зобов?язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов?язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту відповідно до умов цього Договору.
За умовами п. 2.2 Договору параметри та умови кредиту: сума кредиту 6500 грн; строк кредитування/строк договору 360 днів; процентна ставка/день (фіксована) 0,95%; комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1121.25 грн).
Підписанням Кредитного договору № 8274719 від 14.01.2025, відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що перед укладанням (підписанням) Договору, позичальник ознайомлюється з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить в тому числі проект Договору, Політикою конфіденційності, Правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit», іншою інформацією про Кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на Сайті Кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України про фінансові послуги та фінансові компанії, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних». (п.5.1 Договору).
Факт перерахування позивачем грошових коштів у сумі 6500 грн на картковий рахунок відповідача підтверджено довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000085600/ТНПП від 17.11.2025 (а.с. 15).
27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого клієнт передав (відступив) фактору за плату, а фактор прийняв належні права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 18-22).
Пунктом 1.2 договору передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
27.03.2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підписали Додаткову угоду №4 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, сторонами погоджено внесення ряду змін до Договору Факторингу (а.с. 23).
Актом прийому-передачі Реєстру Боржників № 5 від 27.05.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників № 5 від 27.05.2025 у кількості 3635, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 від Клієнта до Фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 24).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №5 від 27.05.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права грошової вимоги до відповідача в 26 240,50 грн, з яких 6500 грн заборгованість за основним боргом, 5619,25 грн заборгованість за відсотками, 13 000 грн неустойки, 1125,25 грн заборгованість за комісією (а.с. 26).
З копії платіжної інструкції № 723 від 30.05.2025 вбачається, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» отримало від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» 2 878 284,25 грн як плату за відступлення права вимоги згідно з Додатковою угодою № 4 від 27.05.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 05.03.2025 (а.с. 25).
Згідно із розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 8274719 від 14.01.2025 за період з 14.01.2025 по 27.05.2025, заборгованість не погашена, залишок заборгованості складає 26 240,50 грн, з яких 6500 грн заборгованість за основним боргом, 5619,25 грн заборгованість за відсотками, 13 000 грн неустойки, 1125,25 грн заборгованість за комісією (а.с. 16-17).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (статті 205, 207 ЦК України). Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20), від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20).
З цього суд робить висновок про доведеність того, що відповідачем укладено та підписано договір із позивачем.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 14.01.2025 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8274719, в електронній формі. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернула. 
Таким чином, даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач отримала кредитні кошти та уклала спірний кредитний договір.
Даними доказами спростовуються твердження сторони відповідача, про те, що відповідач не укладала договір, не отримувала кредитних коштів. Надана позивачем довідка ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000085600/ТНПП від 17.11.2025 на переконання суду містить всі необхідні реквізити, які свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у розмірі 6500 грн. 
На думку суду при розгляді справи вбачаються підстави для застосування до цих спірних правовідносин норм-пільг, що містяться у пункті 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а саме звільнення ОСОБА_1 від нарахування процентів та неустойки за користування кредитом.
Суд дослідив доводи сторони відповідача та вивчив долучені у встановленому ЦПК України до матеріалів справи порядку докази, якими сторона відповідача обґрунтовує доводи з приводу того, що відповідач ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця, а тому їй, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не можуть нараховуватися, а саме: довідку про те, що солдат ОСОБА_2 , 1990 р.н. перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.12.2025 № 4/7610, копію наданих окремих сторінок військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , в якому зазначено, що ОСОБА_2 військову присягу прийняв 02.09.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_2 та копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 06.06.2015 відповідно до якого, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб 06.06.2015.
Разом з тим, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону, чинній на момент укладення договору та подання позову, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Види військової служби наведено в частині шостій статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за приписами якої є такі види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом підчас мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі-вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Відповідно до положень ст. 1 Закону України « Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнний дій.
Указом в.о. Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014, в Україні оголошена мобілізація, у зв`язку з чим з цього часу настав особливий період.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено військовий стан, який триває й досі.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин діяв особливий період, який триває й донині.
Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 (провадження №61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02.09.2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом військовослужбовці позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 426/4264/19.
Суд бере до уваги, що відповідно до наданого військового квитка ОСОБА_2 з 02.09.2024, розпочав військову службу як військовослужбовець, тобто ще до укладення ОСОБА_1 спірного кредитного договору (а.с.67), відповідно до довідки про те, що солдат ОСОБА_2 , 1990 р.н. перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.12.2025 № 4/7610 (а.с. 68). Даних про звільнення ОСОБА_2 з будь-яких підстав з військової служби станом на 14.01.2025, тобто на момент укладення договору, не встановлено.
Наведені докази, доповнюючи один одного, у взаємозв`язку доводять наявність статусу військовослужбовця у чоловіка відповідача ОСОБА_1 на момент виникнення та продовження спірних правовідносин.
Відтак, оцінивши наведені докази в сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною позицію сторони відповідача про застосування до умов спірного договору положень п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» щодо звільнення відповідача від нарахування процентів за кредитним договором.
Суд застосовує правову позицію Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 642/548/21, відповідно до якої за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
З урахуванням викладеного, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення із відповідача ОСОБА_1 відсотків в сумі, вказаній у позовних вимогах - 5619,25 грн відсутні.
Також за порушення умов кредитного договору позичальником кредитодавцем нараховано неустойку в розмірі 13 000 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення неустойки, суд враховує, зокрема, що пункт 6.1. Закону України «Про споживче кредитування» передбачав, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Заборонялося збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширювалися, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Встановлювалося, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягали списанню кредитодавцем. Даний пункт виключено відповідно до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». На підставі змін, за договорами, укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Разом з тим, суд бере до уваги, що стороною відповідача надано докази, що загалом на період строку дії спірного договору чоловік відповідача ОСОБА_1 мав статус військовослужбовця, і цей статус, хоч про нього відповідач і не повідомив позивача (кредитодавця за згаданим договором), надає відповідачу пільгу на звільнення від сплати неустойки відповідно до положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, укладаючи кредитний договір, не повідомив позивача про наявність у неї пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проте неповідомлення відповідачем такого обов`язку не може слугувати підставою для незастосування судом норм ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до спірних правовідносин, адже Закон гарантує відповідачу таку пільгу незалежно від обізнаності про неї кредитодавця. Суперечлива поведінка відповідача щодо неповідомлення кредитодавця про наявність у неї пільги, може бути підставою для іншого виду відповідальності, водночас, від сплати неустойки вона звільнений в силу вимог закону, що не може бути проігноровано судом.
З наведених підстав суд відмовляє у стягненні неустойки в сумі 13 000 грн, тобто відмовляє в цій частині позовних вимог.
При вирішення позовних вимог в частині стягнення комісії в сумі 1121,25 грн суд керується таким.
У п.п. 2.2.8 кредитного договору № 8274719 від 14.01.2025 зазначено, що комісія за надання кредиту, становить 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1121,25 грн). Комісія за надання нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Як вбачається із наведеного пункту договору, комісія чітко визначена умовами договору, включена до загальних витрат за кредитом, що пов`язані з отриманням та поверненням кредиту, її нарахування відповідає приписам ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», а розмір та ставка були узгоджені сторонами при укладенні договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, зокрема, що відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.
За таких обставин, суд, враховуючи наведені положення Закону України «Про споживче кредитування» та правову позицію Великої Палати Верховного Суду Так, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача визначеної в договорі комісії в розмірі 1121,25 грн підлягають до задоволення.
Позивачем частково доведено позовні вимоги, а відповідачем не надано до суду обґрунтованих заперечень проти позову та доказів на підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення основної суми боргу та комісії.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а тому з останньої на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 8274719 від 14.01.2025, яка в сукупному розмірі становить 7621 грн 25 коп., з яких: 6500 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1121,25 грн - заборгованість зі сплати комісії. В іншій частині позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позов частково, а саме на 7621 грн 25 коп. із заявленої вимоги на 26 240 грн 50 коп., тобто на 29,05% від заявленої майнової вимоги.
Відтак судовий збір, який слід стягнути з відповідача, становить 703 грн 71 коп. (2422,40 грн ? 29,05% = 703,71 грн).
Керуючись ст. 13, 76-78, 81, 137, 141, 263 - 265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість у розмірі 7621 грн (сім тисяч шістсот двадцять одна) грн 25 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 703 (сімсот три) грн 71 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 08.01.2026.

Реквізити учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», адреса місця знаходження: вул.Симона Петлюри, буд. 30, м.Київ, індекс 01032, ЄДРПОУ 35625014;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя           Р.В. Чапаєв