УХВАЛА 
 
10 грудня 2025 року 
м. Київ
 
справа № 635/1029/22-ц
 
провадження № 61-8915ск25
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправної бездіяльності та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Верховної Ради України про визнання протиправної бездіяльності та відшкодування моральної шкоди.
 
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправним бездіяльність та відшкодування моральної шкоди відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 06 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У липні 2025 року до Касаційного цивільного суду надійшла касаційна скарга 
ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 травня 2025 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки відправлена до Верховного Суду 10 липня 2025 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 липня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 травня 2025 року залишено без руху та надано строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги залишено без розгляду та повернуто заявнику.
 
У грудні 2025 року заявник надіслав клопотання про продовження строку на усунення зазначених в ухвалі від 30 липня 2025 року недоліків, де, зокрема, висловив прохання до суду касаційної інстанції про направлення голові Київського апеляційного суду запиту щодо витребування розписки з датою отримання оскаржуваної постанови та прохання роз`яснити заявнику порядок оскарження рішень судів нижчих інстанцій відповідно до повноважень Верховного Суду.
 
Щодо роз`яснення змісту ухвали Верховного Суду від 30 липня 2025 року у частині вимог до прохальної частини касаційної скарги та узгодження її із приписами статті 409 ЦПК України 
 
Відповідно до положень частин першої-третьої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
 
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлено до примусового виконання.
 
Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. 
 
Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що незрозумілим                             є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.
 
Роз`яснені можуть бути лише ті рішення, які підлягають виконанню у порядку визначеному Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».
 
При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, прийняті з процесуальних питань, які вказують на ту чи іншу процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень.
 
Судове рішення, яке просить роз`яснити заявник є процесуальною ухвалою, якою касаційну скаргу залишено без руху.
 
Таке судове рішення не підлягає примусовому виконанню, тому відсутні підстави для його роз`яснення. 
 
Ураховуючи неведене, у задоволенні клопотання у цій частині необхідно відмовити.
 
Щодо клопотання про витребування доказів (розписки).
 
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V Цивільного процесуального кодексу України «Касаційне провадження».
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції                           в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
За правилами статті 400 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вирішення питання про витребування доказів правилами вищезазначеної глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься.
 
Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій, Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість витребування доказів на цій стадії розгляду справи.
 
Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання про витребування доказів слід відмовити.
 
Щодо продовження зазначених в ухвалі Верховного Суду від 30 липня 2025 року строків для усунення недоліків касаційної скарги 
 
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
 
Заявник не наводить доводів на підтвердження доцільності продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги. Його процесуальна поведінка не свідчить про вчинення дій, спрямованих на усунення недоліків з огляду на тривалість пропущеного строку, встановленого судом для усунення недоліків, враховуючи, що заявник зазначає про факт особистого ознайомлення 15 вересня 2025 року зі змістом ухвали Верховного Суду від 30 липня 2025 року.
 
З огляду на викладене, підстави для продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги відсутні, а тому у задоволенні відповідного клопотання ОСОБА_1 слід відмовити.
 
Оскільки станом на 10 грудня 2025 року вимоги, викладені в ухвалі Верховного Суду 
від 30 липня 2025 року, не виконані, що перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, касаційна скарга підлягає визнанню неподаною та поверненню.
 
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України 
у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Керуючись статтями 185, 127, 271, 392, 393,400 ЦПК України, Верховний Суд

 
 
УХВАЛИВ:
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення ухали Верховного Суду від 30 липня 2025 року відмовити.
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити.
 
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги відмовити. 
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 06 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України про визнання протиправної бездіяльності та відшкодування моральної шкоди вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                     Р. А. Лідовець