Номер провадження: 22-ц/813/1483/26 
Справа № 493/1937/24
Головуючий у першій інстанції Тітова Т. П.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого: Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
учасники справи: 
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», 
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на рішення Балтського районного суду Одеської області від 26 вересня 2025 року у складі судді Тітової Т.П., 
встановив:
2. ОПИСОВА ЧАСТИНА 

Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 29 січня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 6316447. Відповідно до умов договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 20000,00 грн., шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «ПУМБ», строк користування кредитом - 360 днів, відсоткова ставка - 1,99 % за один день користування кредитом.
26.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Укрглобал-Фінанс» було укладено договір факторингу № 26.09/23-Ф, відповідно до умов якого, право вимоги за договором № 6316447 про надання споживчого кредиту від 29.01.2023 перейшло до ТОВ «Укрглобал-Фінанс».
У свою чергу, ТОВ «Укрглобал-Фінанс» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до договору відступлення права вимоги № 31.07/24-Ф від 31.07.2024, в тому числі за договором позики № 6316447 від 29.01.2023, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .
Таким чином, ТОВ «Українські фінансові операції» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом станом на 17.09.2024 відповідно до розрахунку заборгованості, становить 55820,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 20000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами - 35820,00 грн.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 55820,00 грн. та понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 10000,00 грн. - понесені витрати на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків
Останнім рішенням Балтського районного суду Одеської області від 26 вересня 2025 року позов ТОВ «Українські фінансові операції» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованість за договором №6316447 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2023 в сумі 20000,00 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 20000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 872,06 грн., а всього: 20872 грн. 06 коп., в іншій частині позову відмовлено. 

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач, усупереч умовам договору споживчого кредиту № 6316447 від 29 січня 2023 року, фактично отримані та використані кредитні кошти у добровільному порядку та у строки, визначені договором, не повернув. У зв`язку з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20 000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом у загальній сумі 35 820,00 грн, суд дійшов висновку про відмову в їх задоволенні, оскільки на відповідача, як на військовослужбовця, в особливий період поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких на час проходження військової служби не нараховуються штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом.
Встановивши, що відсотки за користування кредитом у сумі 35 820,00 грн були нараховані відповідачу саме в період проходження ним військової служби та виконання обов`язків із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією проти України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для їх стягнення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ТОВ «Українські фінансові операції» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить суд рішення Балтського районного суду Одеської області від 26 вересня 2025 року в частині відмови у стягненні процентів – скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позов ТОВ «Українські фінансові операції» в частині стягнення процентів – задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін, здійснити розподіл судових витрат. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки цей Закон не має зворотньої дії у часі. Крім того, на момент виникнення спірних правовідносин - 29.01.2023 відповідач не проходив військову службу у складі Збройних Сил України, про що свідчить довідка №9955 від 19.12.2024, згідно якої, відповідач перебуває на військовій службі з 15.04.2023. Суд першої інстанції також помилково встановив факт перебування відповідача на військовій службі, у відсутність належних доказів, а саме: встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову оформлюється письмовими наказами по особовому складу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20). Натомість матеріали справи не містять жодного витягу із наказу щодо проходження військовослужбовцем ОСОБА_1 військової служби до дати виникнення спірних правовідносин – 29.01.2023. 

Позиція відповідача в суді апеляційної інстанції
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без виклику учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 368, ч.1 369 ЦПК України). 

3. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
Позиція апеляційного суду
Оскільки рішення Балтського районного суду Одеської області від 26 вересня 2025 року оскаржується ТОВ «Українські фінансові операції»лише в частині відмови у стягненні процентів, тому в іншій його частині у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України та роз`яснень п.15 Постанови Пленуму ВСУ №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» колегією суддів не перевіряється.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин
Встановлено, що 29.01.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №6316447, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 20000,00 грн., строком на 360 днів.
Відповідно до п.1.1 кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електрона ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електрону комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, на умовах встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором.
Згідно п. п. 1.3, 1.4.1., 5.1. кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 20 000,00 грн., тип кредиту-кредит, строк кредиту 360 дні (день), періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.1.4 цього договору.
Відповідно до п. 1.5.2. договору знижена процентна ставка 1,493 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 28.02.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача.
Згідно п. п. 2.4, 2.5 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами згідно п.2.1 Договору. Кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.
Дані обставини підтверджуються копією договору про надання споживчого кредиту №6316447 від 29.01.2023. 
Відповідно до паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису підтвердив, що отримав та ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовану вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.
26.09.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» було укладено договір факторингу №26.09/23-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №6316447 про надання споживчого кредиту від 29.01.2023 перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».
31.07.2024 між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» було укладено договір факторингу №31.07/24-Ф, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №6316447 від 29.01.2023 перейшло на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ».
Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №6316447 від 29.01.2023.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Кредитним договором станом на 17.09.2024 становить 55820 гривень, яка складається з: 20000 грн. заборгованість за кредитом та 35820 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 29.01.2023 по 17.09.2024 (включно).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч.3 цієї статті).
Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
В абз. 2 ч. 1 ст.638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Норми ч. ч. 1, 2 ст.1056-1 ЦК України передбачають, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно п.1-1 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит -вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Зі змісту абз. 1 ч. 1 ст.530 ЦК України вбачається, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, які передбачені ч. 1 ст. 611 ЦК України.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі абз. 1 ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Мотиви часткового прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі
Встановлено, що позивач, окрім тіла кредиту (який сторонами не оспорюється) також просить стягнути заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4. Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 29.01.2023 по 17.09.2024 (включно) у розмірі 35820 грн. 
Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 заперечував проти стягнення з нього заборгованості за процентами, з огляду на його статус військовослужбовця і положення ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». 
Звертаючись до суду із даною апеляційною скаргою, ТОВ «Українські фінансові операції» посилається на те, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки цей Закон не має зворотньої дії у часі. На момент виникнення спірних правовідносин - 29.01.2023 відповідач не проходив військову службу у складі Збройних Сил України, про що свідчить довідка №9955 від 19.12.2024, згідно якої, відповідач перебуває на військовій службі з 15.04.2023. Натомість матеріали справи не містять жодного витягу із наказу щодо проходження військовослужбовцем ОСОБА_1 військової служби до дати виникнення спірних правовідносин – 29.01.2023. 
Колегія суддів частково погоджується із вищевказаними доводами, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, в ст. ст. 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
З моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період, скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України; на момент подання позову в Україні діяв особливий період.
Ст.3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей.
Встановлено, що згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 05.03.2022, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Національній гвардії України.
Як вбачається з довідки № 9955 від 19.12.2024, виданої Військовою частиною НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) Національної гвардії України старший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_1 з 15 квітня 2023 року до теперішнього часу.
Також до матеріалів справи відповідач долучив копію посвідчення учасника бойових дій на своє ім`я серії НОМЕР_5 від 26.12.2024.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що на відповідача ОСОБА_1 дійсно, як на військовослужбовця, на особливий період, поширюються пільги передбачені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його військової служби, забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України.
Разом з тим, колегія суддів також приймає доводи апеляційної скарги ТОВ «Українські фінансові операції» про те, що оскільки, відповідно до довідки № 9955 від 19.12.2024, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 15 квітня 2023 року, тому вищезазначена норма закону не поширюється на період до початку проходження відповідачем військової служби.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що проценти за користування кредитом підлягають стягненню з відповідача за період з 29.01.2023 по 14.04.2023 в розмірі 29850 гривень, тобто за час, коли ОСОБА_1 не перебував на військовій службі та на нього не поширювалися пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Українські фінансові операції» є частково доведеною, а тому вона підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволенні позову ТОВ «Українські фінансові операції», 

Порядок та строк касаційного оскарження
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені ч. 2 ст. 389 ЦПК України.
Частиною 1 ст. 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст.ст.374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» задовольнити частково. 
Рішення Балтського районного суду Одеської області від 26 вересня 2025 року в частині відмови у стягненні процентів скасувати, ухвалити нове. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) заборгованість за договором №6316447 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 29.01.2023 в сумі 29850,00 грн., яка складається із заборгованості за нарахованими процентами.
В решті вимог – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий       Є.С. Сєвєрова

Судді:   Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе