ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 січня 2026 року справа №200/4172/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року (повне судове рішення складено 19 серпня 2025 року) у справі № 200/4172/25 (суддя в І інстанції Аляб`єв І.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним дії та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

09.06.2025 адвокат Малькевич Наталія Володимирівна в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - Управління) з вимогами:
- визнати протиправними дії відповідача щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з порушенням абзацу третього частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 09 січня 2025 року відповідно до вимог абзацу третього частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в розмірі 80 відсотків її заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 09.01.2025 призначено позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 та її розмір склав 7899,43 грн.
Листом ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 30.04.2025 позивачку повідомили про те, що відповідно до п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, пенсійну справу ОСОБА_1 направлено засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для здійснення подальшої виплати.
Відповідно до розпорядження про призначення пенсії від 30.04.2025 страховий стаж (повний) позивачки складає 36 років 7 місяців 21 день; страховий стаж до 01.01.2004 - 7 років 1 місяць 17 днів; страховий стаж після 01.01.2004 - 19 років 6 місяців 4 дні; додаткові роки за список 1 - 10 років 0 місяців 0 днів; в тому числі: робота за списком №1 - 10 років 9 місяців 29 днів; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0.36583; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ( (439 / 100 * 12) * 1) 0.36583. З 09.01.2025 призначено пенсію за віком довічно у розмірі (21205.95 * 0.36583) 7757.77; доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз.2) (за 6 років) 141.66; загальний розмір пенсії 7899.43 гривень.
Проте, під час розрахунку призначеної позивачу пенсії, відповідачем було порушено ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вважає дії відповідача щодо розрахунку розміру пенсії позивача вчинено з порушенням абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та відповідач зобов`язаний здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 09.01.2025 відповідно до вимог абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці», в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії відповідача щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з порушенням абзацу третього частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Зобов`язано Управління здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 09 січня 2025 року відповідно до вимог абзацу третього частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в розмірі 80 відсотків її заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головне управління не порушувало прав позивача на отримання пенсії, а тому суд безпідставно задовольнив позовні вимоги щодо перерахунку та виплати пенсії.
Судом І інстанції проігноровано, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.03.2025 у справі №200/892/25 не зобов`язано Управління провести нарахування ОСОБА_1 пенсії з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , громадянка України, 09 січня 2025 року звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій для розгляду заяви позивача від 09.01.2025.
Рішенням відповідача від 16.01.2025 № 092850027818 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку 50 років. Вік заявниці на дату звернення – 46 років. Страховий стаж – 36 років 7 місяців 21 день. Пільговий стаж за Списком № 1 – 10 років 9 місяців 27 днів.
Вважаючи протиправним рішення відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернулась із позовом до суду.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.03.2025 у справі №200/892/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 16.01.2025 № 092850027818 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 09 січня 2025 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. "а" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
На виконання рішення суду головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 09.01.2025 призначено позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 та її розмір склав 7899,43 грн.
Листом ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 30.04.2025 позивачку повідомили про те, що відповідно до п. 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, пенсійну справу ОСОБА_1 направлено засобами програмного забезпечення до головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для здійснення подальшої виплати.
Відповідно до розпорядження про призначення пенсії від 30.04.2025 страховий стаж (повний) позивачки складає 36 років 7 місяців 21 день; страховий стаж до 01.01.2004 - 7 років 1 місяць 17 днів; страховий стаж після 01.01.2004 - 19 років 6 місяців 4 дні; додаткові роки за список 1 - 10 років 0 місяців 0 днів; в тому числі: робота за списком №1 - 10 років 9 місяців 29днів; коефіцієнт стажу без урахування кратності 0.36583; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності ( (439 / 100 * 12) * 1) 0.36583. З 09.01.2025 призначено пенсію за віком довічно у розмірі (21205.95 * 0.36583) 7757.77; доплата за понаднормовий стаж (ст.28 ч.1. абз.2) (за 6 років) 141.66; загальний розмір пенсії 7899.43 гривень.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Згідно підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-У1, який набрав чинності з 1 січня 2004 року (далі Закон № 1058), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України „Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" (далі - Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Таким чином, необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом № 345-VI є зайнятість на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Згідно трудової книжки позивачки, з 29.12.2012 по 24.07.2024 вона працювала в Публічному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське» учнем, а з 16.02.2013 – гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Згідно позиції 1.1а підрозділу 1 розділу «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. № 36 визначені усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах. Документ сформований в системі «Електронний суд» 07.06.2025 5 Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно підрозділу 1 розділу 1 «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 визначені Працівники: зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Отже, пільговий стаж позивача за Списком №1 роботи підземні, професії за пост. №202 дорівнює 10 років 09 місяці 29 днів.
Таким чином, позивач працював в шахті на підземних роботах не менш як 7,5 років для жінок, на посаді, яка дає їй право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону № 345.
Однак, відповідно матеріалів справи, пільговий стаж, який обраховувався при визначенні права позивача на пенсію певного розміру, було визначено на підставі рішення суду по справі №200/892/25 без врахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Відтак, позов підлягає задоволенню.

Щодо обраного способу захисту порушеного права.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
З метою повного та всебічного захисту прав позивача, враховуючи те, що саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначено пенсію за віком на пільгових умовах позивача без врахування положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд першої інстанції обґрунтовано вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 з порушенням абзацу третього частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 09 січня 2025 року відповідно до вимог абзацу третього частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в розмірі 80 відсотків її заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі № 200/4172/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 08 січня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар