ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2026 р. 	Справа № 520/16452/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 (головуючий суддя І інстанції: Садова М.І.) по справі № 520/16452/25
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до  Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті   
про визнання протиправними та скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємця ОСОБА_1 (далі також - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 084213 від 05.06.2025 в розмірі 340,00 гривень; 
- визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 084213 (виправлена) від 05.06.2025 у розмірі 17 000,00 гривень; 
- вирішити питання розподілу судових витрат. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті від 05.06.2025 № 084213 про накладення адміністративно-господарського штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
В решті позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з Державної служби України з безпеки па транспорті на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині задоволення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що відповідачем вірно визначено особу, яку притягнуто до відповідальності, оскільки у товарно-транспортній накладній № 16 від 23.04.2025, яку надано інспектору водієм зазначено: - автомобільний перевізник - «ФОП ОСОБА_2 »; - вантажоодержувач – «ФОП ОСОБА_2 ».
До того ж, товарно-транспортна накладна № 16 від 23.04.2025, з огляду на відсутність відомостей про автомобільного перевізника, а саме: повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків – є документом без можливості (без зазначення РНОКПП) однозначно встановити особу «автомобільного перевізника».
Вважає, що відповідачем правомірно визначено суб`єкта відповідальності спірною постановою.
Позивач правом подання відзиву не скористався.
Згідно зі ст. 308 ,п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.04.2025 співробітниками Відділу проводилась рейдова перевірка у місті Дніпро по вул. Німецька на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок та направлення на перевірку від 17.04.2025 №001552, зупинений транспортний засіб марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом LAMBERET номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . 
Транспортний засіб марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_4 , а напівпричіп LAMBERET номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1 .
За наслідками перевірки відповідачем складено акт № 065125 від 23.04.2025, за висновками якого зазначено, що при перевезенні виявлено порушення а саме: товарно-транспортна накладна оформлена з порушенням вимогам ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: відсутній код ЄДРПОУ автомобільного перевізника, відсутні відомості про транспортний засіб, а саме: довжина, ширина, висота.
Порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» ч.1 абз.3 Перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевозки документів визначених ст.48 цього Закону, а саме: відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж. 
Акт підписано водієм транспортного засобу та посадовою особою відповідача.
05.06.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову № 084213 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 340,00 грн, яку у подальшому виплавлено на 17 000,00 грн.
19.06.2025 доповідною запискою проінформовано в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харкфвській областях про допущену помилку та виправлено на вірну суму. 
Не погодившись із постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є належним суб`єктом правопорушення та не може нести відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбаченої ч.1 ст. 60 Закону № 2344-III, з огляду на те, що не є автомобільним перевізником.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Закон України “Про автомобільний транспорт” №2344-ІІІ від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-ІІІ) визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.
За приписами ст. 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до ст. 33 Закону № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
За текстом ч. 1 ст. 34 закону № 2344-III автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.
До комплексу допоміжних операцій, пов`язаних із внутрішніми перевезеннями вантажів автомобільним транспортом, належать: завантаження та розвантаження автомобільних транспортних засобів; перевантаження вантажів на інший вид транспорту чи транспортний засіб; сортування, пакування, обмірювання та маркування вантажу; накопичення, формування або дроблення партій вантажу; зберігання вантажу; транспортно-експедиційні послуги.
Правила перевезень вантажів транспортними засобами затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Правила технологічних перевезень вантажів транспортними засобами затверджуються керівництвом виробничого об`єкта.
Згідно із ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.
Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пп.пп. 11.1, 11.3, 11.5 п. 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363 (далі – Правила) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.
У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.
Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником напівпричепа LAMBERET номерний знак НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
23.04.2025 перевезення вантажу здійснювалося транспортними засобом марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 з напівпричепом LAMBERET номерний знак НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_1 , який згідно з ТТН №15 від 23.04.2025, використовується автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_2 .
Вказана накладна надавалась водієм під час проведення перевірки, що визнається відповідачем та про що свідчать посилання в акті № 065125 від 23.04.2025 року.
Спірною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу від 05.06.2025 № 084213 на позивача, як перевізника накладено штраф .
Відповідно до ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” за порушення законодавства про автомобільний транспорт адміністративно – господарські штрафи застосовуються саме до автомобільних перевізників, яким у межах спірних правовідносин не позивач.
Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом 16 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.
Автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.02.2023 року по справі № 240/22448/20.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідачем, при прийняття постанови не надано належної оцінки наданих на перевірку документам із відомостями про автомобільного перевізника, зокрема товарно транспортній-накладній.
Згідно з товарно-транспортною накладною №16 від 23.04.2025, встановлено, що: автомобільним перевізником є ФОП ОСОБА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_4 ; водій: ОСОБА_3 ВХО 113273.
Колегія суддів зазначає, що інформація про ФОП ОСОБА_1 , як автомобільного перевізника, не зазначена у товарно-транспортній накладній №16 від 23.04.2025, якою оформлено перевезення вантажу. Перевізником вантажу, відповідно до ТТН є ФОП ОСОБА_2 . 
Доводи відповідача, що ФОП ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, яким перевозився вантаж, колегія суддів вважає не достатніми для притягнення до відповідальності, адже власником транспортного засобу марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 є власницею лише напівпричепа LAMBERET номерний знак НОМЕР_2 .
Крім того, вказана обставина має значення для з`ясування питання законності користування транспортним засобом для перевезення вантажу, але не особи, яка має відповідати за перевезення вантажу без оформлення відповідних документів.
Відповідальною особою є автомобільний перевізник, визначити якого можна на підставі документів, якими підтверджується укладення договору перевезення вантажу.
Отже, на час спірних правовідносин напівпричеп, LAMBERET номерний знак НОМЕР_2 , який належнав позивачу, перебував в користуванні у ФОП ОСОБА_2 який є автомобільним перевізником у розумінні Закону № 2344-ІІІ , а не позивач.
Доводи апеляційної скарги щодо не надання судом оцінки правопорушенню, колегія суддів вважає помилковими, оскільки оцінку правопорушенню може бути надано під час притягнення до відповідальності належного суб`єкта правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті від 05.06.2025 № 084213 про накладення адміністративно-господарського штрафу на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Колегія суддів зазначає про не доведення відповідачем обставин, що у спірних правовідносинах позивач діяв в якості автомобільного перевізника.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 по справі № 520/16452/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Головуючий суддя 		В.Б. Русанова 	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц