Справа № 127/4270/25
Провадження № 22-ц/801/230/2026
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року	Справа № 127/4270/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого Сопруна В.В.,
суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/4270/25 запозовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «ПРОВАГРОІНВЕСТ» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_2 – адвоката Когутницького Вячеслава Миколайовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року, яке ухвалила суддя Бессараб Н.М. у Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 13 листопада 2025 року, 

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ОСОБА_1  звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «ПРОВАГРОІНВЕСТ» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 17 січня 2018 року близько 13:30 год, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці І. Бойка в м. Вінниці, в напрямку вул. Шевченка, виїжджаючи на перехрестя рівнозначних доріг вул. І. Бойка - І. Миколайчука, не надав переваги у русі технічно - справному автомобілю марки «Smart МС 01», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка наближалася праворуч, рухаючись по проїзній частині вул. І. Миколайчука, в напрямку вул. Келецької, в результаті чого, з необережності допустив зіткнення з останньою. 
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №104/206 від 20 березня 2018 року, отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритий перелом нігтьової фаланги 1-го пальця лівої кисті без зміщення; закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана м`яких тканин тім`яної ділянки зліва, синці в лівій здухвинній ділянці, на правій та лівій гомілках, садно в ділянці лівої сідниці», які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння, та не супроводжувались загрозливими для життя явищами, однак потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я. 
18 січня 2018 року за наслідками ДТП до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області Вітюком В.А. було проведено реєстрацію кримінального провадження №12018020010000226. 
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2024 року у справі №127/7713/18 ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 17 січня 2018 року) та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного основного та додаткового покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено, стягнуто із засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50000 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» на користь потерпілої ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 58497,54 грн.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року у справі №127/7713/18 клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено. Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури зі змінами та доповненнями та обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено частково. Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2024 року у кримінальному провадженні №12018020010000226, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України скасовано. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №12018020010000226, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Страхової Компанії «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням – залишено без розгляду. 
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6260143 цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів автомобіля «Volkswagen Passat 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА», сума страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн, розмір франшизи 1000 грн. 23 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою №2300201480 про виплату страхового відшкодування. 
У відповідності до висновку експерта Вінницького НДКЦ №222 від 20 березня 2018 року в діях водія автомобіля «Volkswagen» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п. 16.12 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до висновку експерта Вінницького НДКЦ №149 від 27 березня 2018 року вбачається, що вартість відновлювальних ремонтних робіт автомобіля марки Smart MC 01 державний номерний знак НОМЕР_2 складає 191338,71 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Smart MC 01 державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження складає 96010 грн. Відповідно до п. 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Згідно пункту 30.2. статті 30 цього ж Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Так, відповідно до описової частини висновку експерта №149 від 27 березня 2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Smart MC 01 державний номерний знак НОМЕР_2 складає 191 338,71 грн, розмір матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження його автомобіля складає 91338,71 грн, що є ринковою вартістю вказаного автомобіля. 
Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №31-R/50/8 від 28.01.2019 року виготовленого ФОП ОСОБА_3 за замовленням ПрАТ «СК «Провідна» вбачається, що ринкова вартість пошкодженого майна Smart CM 01, державний номер НОМЕР_2 , 2001 року випуску внаслідок ДТП складає 30717,40 грн. Відтак, з урахуванням висновку експерта автомобіль ОСОБА_1 є фізично знищеним і тому порядок відшкодування завданої йому шкоди регламентовано статтею 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і розмір відшкодування позивачеві слід розрахувати як різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП (залишки). З огляду на наведене, розмір завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди внаслідок ДТП становить 65 292,60 грн. (96010,00 – 30717,40). Як вбачається з умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6260143, ним встановлювалась франшиза в сумі 1000 грн., яка підлягає вирахуванню від розміру заподіяної ОСОБА_1 матеріальної шкоди при визначенні суми страхового відшкодування, яка підлягає виплаті страховою компанією на її користь. Відповідно розмір завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» становить 64292,60 (65292,60 – 1000).
Відповідно до висновку експерта №104/206 від 20.01.2018 року виготовленого Вінницьким обласним бюро судово-медичної експертизи вбачається, що ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритий перелом нігтьової фаланги 1-го пальця лівої кисті без зміщення; закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, забійна рана м`яких тканин тім`яної ділянки зліва, синці в лівій здухвинній ділянці, на правій та лівій гомілках, садно в ділянці лівої сідниці».
Розмір заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося їй перенести, що пов`язані з пошкодженням транспортно засобу, тривалим захистом свого порушеного права більше шести років судової тяганини, під час якої ОСОБА_2 не визнавав себе винувати, не відшкодував жодної копійки як матеріальної так і моральної шкоди, у ОСОБА_1 з`явився страх перебування у транспортному засобі як в якості водія так і пасажира, що призвело до зміни способу життя, відтак позивач вважає за доцільне визначити розмір моральної шкоди в сумі 200 000 грн.
Просила суд стягнути з ПАТ «ПРОВАГРОІНВЕСТ» на користь позивача страхове відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди в розмірі 64292,60 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди (франшиза) 1000 грн та у відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП в розмірі 200 000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «ПРОВАГРОІНВЕСТ» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 64292,60 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди (франшиза) в розмірі 1000 грн та у відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ПрАТ «ПРОВАГРОІНВЕСТ» на користь держави 1211,20 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 126,57 грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник  ОСОБА_2 – адвокат Когутницький В.М. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, ухвалене з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Шиманський В.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду –без змін. Зазначив, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою. 

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 17 січня 2018 року близько 13:30 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці І. Бойка в м. Вінниці, в напрямку вул. Шевченка, виїжджаючи на перехрестя рівнозначних доріг вул. І. Бойка - І. Миколайчука, не надав переваги у русі технічно - справному автомобілю марки «Smart МС 01», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка наближалася праворуч, рухаючись по проїзній частині вул. І. Миколайчука, в напрямку вул. Келецької, в результаті чого, з необережності допустив зіткнення з останньою.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №104/206 від 20.03.2018, ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нігтьової фаланги 1-го пальця лівої кисті без зміщення – належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; закриту черепно-мозкову травму - струс головного мозку, забійну рану м`яких тканин тім`яної ділянки зліва – належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синці в лівій здухвинній ділянці, на правій та лівій гомілках, садно в ділянці лівої сідниці - належать до легких тілесних ушкоджень.

По справі встановлено, що по факту ДТП, яка мала місце 17 січня 2018 року близько 13:30 год., у м. Вінниці на перехресті рівнозначних доріг вул. І. Бойка - І. Миколайчука з участю автомобіля марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Smart МС 01», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , 17.01.2018 Вінницьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12018020010000226 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 18.01.2018 зареєстровано кримінальне провадження та розпочато розслідування.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018020010000226 було призначено та проведено судову автотехнічну експертизу.
Відповідно до висновків експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи №222 від 20.03.2018 встановлено:
1. У дорожній ситуації, що склалась, дії водія автомобіля «Smart МС 01», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалась, дії водія автомобіля «Volkswagen» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 16.12 Правил дорожнього руху України. 
2. У дорожній ситуації, що склалась, при вихідних даних вказаних в постанові про призначення експертизи, водій автомобіля «Smart МС 01» державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 не буде мати технічну можливість попередити дану дорожньо-транспортну пригоду шляхом зупинки транспортного засобу до місця зіткнення. 
3. У дорожній ситуації, що склалась, в діях водія автомобіля «Smart МС 01» ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. 
4. У дорожній ситуації, що склалась, в діях водія автомобіля «Volkswagen» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 вбачається невідповідність вимогам п. 16.12 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 18-21).
За результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи №149 від 27.03.2018, вартість відновлювально ремонтних робіт автомобіля марки «Smart МС 01» державний номерний знак НОМЕР_2 складає 191338 грн. 71 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Smart МС 01» державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 96010 грн. (а.с. 22-28).

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.03.2024 року у справі №127/7713/18 ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 17.01.2018) та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_2 від призначеного основного та додаткового покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено, стягнуто із засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50000 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова Компанія «Провідна» на користь потерпілої ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 58497,54 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.10.2024 року у справі №127/7713/18 вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2024 року у кримінальному провадженні №12018020010000226, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2018 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України скасовано. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №12018020010000226, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2018 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Страхової Компанії «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.

ОСОБА_1 , зважаючи на те, що кримінальним правопорушенням їй було завдано матеріальної та моральної шкоди, звернулася до суду із вказаним позовом.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності (делікту) є склад цивільного правопорушення, необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

За приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Згідно з частини 1 статті 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За приписами частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Крім того, за змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу, оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали даної цивільної справи та кримінальної справи №127/7713/18 по кримінальному провадженню №12018020010000226 встановив, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28.10.2024 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (п.3 ч.1 ст.49 КК України). При цьому суд виходив з того, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України не є реабілітуючою підставою, а тому в разі його звільнення потерпіла не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на презумпцію невинуватості (стаття 62 Конституції України, стаття 17 КПК України) факт вчинення особою кримінального правопорушення та вина такої особи в його вчиненні повинні встановлюватися у порядку кримінального провадження.

Верховний Суд у справі №449/1689/19 наголосив, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак, у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Отже, вищевказані обставини, подія, а також особа, яка була причетна до кримінального провадження були встановлені та мали місце, тобто, закриття кримінального провадження не є реабілітуючою обставиною, а саме не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини відповідача у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, протиправна поведінка ОСОБА_2 , його вина та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та настанням наслідків у виді збитків є доведеними.

У ч. 6 ст. 82 ЦПК України зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Обставини щодо допущення іншим учасником ДТП порушень Правил дорожнього руху повинні були встановлюватися та досліджуватися судом в кримінальному провадженні при запереченнях ОСОБА_2 щодо закриття кримінального провадження. Суд в порядку цивільного провадження не має юрисдикційних повноважень встановлювати чи спростовувати факт вчинення кримінального правопорушення.

Тому надавати аналіз вказаним доводам апеляційної скарги, які стосуються події кримінального правопорушення, не має правового значення.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6260143 цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 щодо транспортного засобу марки «Volkswagen Passat 2.0», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна», сума страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн, розмір франшизи 1000 грн (т.1 а.с.38).

23 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою №2300201480 про виплату страхового відшкодування.

За результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи №149 від 27 березня 2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Smart МС 01», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 191338,71 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Smart МС 01» державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 96010 грн.

Відповідно до описової частини висновку судової автотоварознавчої експертизи №149 від 27 березня 2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Smart MC 01», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 191338,71 грн, розмір матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження його автомобіля складає 91 338,71 грн, що є ринковою вартістю вказаного автомобіля.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження №31-R/50/8 від 28 січня 2019 року, виготовленого ФОП ОСОБА_3 за замовленням ПрАТ «СК «Провідна», ринкова вартість пошкодженого майна «Smart CM 01», державний номер НОМЕР_2 , 2001 року випуску внаслідок ДТП складає 30717,40 грн. 

Отже, з урахуванням висновку експерта автомобіль позивачки ОСОБА_1 «Smart CM 01», державний номер НОМЕР_2 , є фізично знищеним та з цим погоджується позивач, тому порядок відшкодування завданої шкоди регламентовано ст. 30 Закону №1961-IV і розмір відшкодування позивачу слід розрахувати як різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП (залишки), з чим і погоджується апеляційний суд.

Враховуючи вище викладене колегія суддів погоджується з вірним висновком суду першої інстанції про те, що розмір завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яка підлягає стягненню на її користь з ПрАТ «ПРОВАГРОІНВЕСТ» становить 64 292,60 грн (96010 грн - 30717,40 грн - 1000 грн франшиза).

Частинами 1, 2 ст. 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 – адвоката Когутницького В.М. про призначення у справі комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи.

Ухвала суду мотивована тим, що висновком експерта від 20 березня 2018 №222 у кримінальному провадженні встановлено, що саме дії ОСОБА_2 знаходилися в причинному зв`язку з виникненням події ДТП, яка мала місце 17 січня 2018 року близько 13:30 год за участю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Колегія суддів, враховуючи висновки Вінницького апеляційного суду викладені в постанові від 10 червня 2025 року щодо призначення у даній цивільній справі комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, прийшла до висновку, що у даній цивільній справі є недоцільним призначення комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, оскільки в матеріалах справи наявний висновок експерта від 20 березня 2018 року №222 з чіткими відповідями на питання, які входять до предмета доказування у даній цивільній справі і відповідач ОСОБА_2 не надав суду будь-яких належних доказів щодо необґрунтованості, неповноти цього висновку експерта.

Таким чином, відсутні правові підстави вважати, що судом першої інстанції під час розгляду справи були порушені норми процесуального права, а також право на справедливий суд.

Також суд першої інстанції встановив, що завданням ОСОБА_1 тілесних ушкоджень їй було завдано значної моральної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування суд врахував глибину та тривалість душевних та фізичних страждань позивача, яка дійсно зазнала фізичного болю, стресу, порушення нормального способу життя, відчувала дискомфорт у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, вимушена була тривалий час (понад 21 день) лікуватися. А тому, враховуючи вказані обставини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив частково вимогу про стягнення моральної шкоди та вважав за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині стягнення франшизи в розмірі 1000 грн.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзац перший пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі також - Закон № 1961-IV)).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування»).

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (п. 12.1 ст. 12 Закону № 1961-IV).

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36 Закону № 1961-IV).

З огляду на зміст цих приписів у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки.

Оскільки у договорі страхування визначено франшизу вона підлягає стягненню з винуватця ДТП.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19 (провадження № 12-12гс21).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди (франшизу) в розмірі 1000 грн.

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що позивач звернулась до неналежного відповідача ПАТ «ПРОВАГРОІНВЕСТ», виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу №2/24 позачергових загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» від 27 грудня 2024 року, змінено найменування Товариства з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на Приватне акціонерне товариство «ПРОВАГРОІНВЕСТ». У зв`язку з перейменуванням проспекту Повітрофлотського на проспект Повітряних Сил, змінено адресу місцезнаходження Товариства на наступну: 03049, м. Київ, проспект Повітряних Сил, 25 (т.1 а.с.205 – 209).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 вересня 2025 року змінено найменування відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на Приватне акціонерне товариство «ПРОВАГРОІНВЕСТ» (т.1 а.с.220).

Отже, на час постановлення оскаржуваного рішення Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» лише змінило назву на Приватне акціонерне товариство «ПРОВАГРОІНВЕСТ», зазначене не свідчить про те, що зміна назви юридичної особи є підставою для заміни відповідача у розумінні процесуального правонаступництва, а також, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги є також безпідставними.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що мотиви апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який правильно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2 – адвоката Когутницького Вячеслава Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 14 січня 2026 року.

Головуючий     Сопрун В.В.

Судді      Міхасішин І.В.

Стадник І.М.