Справа № 626/21/26
Провадження № 3/626/111/2026

ПОСТАНОВА
Іменем України
29.01.2026 року м. Берестин
Суддя Берестинського районного суду Харківської області Рибальченко І.Г., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Військової частин НОМЕР_1 Міністерства оборони України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , солдата резерву запасного взводу 312 роти Військової частини НОМЕР_2 , яка відряджена до Військової частини НОМЕР_1 , щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.172-10 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.12.2025 року в період часу з 17-ї до 19-ї години 30 хвилин, перебуваючи у відрядженні у ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , з метою проходження навчання відповідно до БЗВП, відповідно до ст.1 Дисциплінарного Статут ЗСУ України повинна бездоганно та неухильно додержуватись порядку та правил встановлених Статутами ЗСУ, відмовилась виконувати вимоги наказу командира ВЧ НОМЕР_1 ( з основної діяльності) від 25.12.2025 року №591 в частині дотримання розпорядку дня, самовільно залишила розташування військової частини ВЧ НОМЕР_1 для вирішення особистих питань, не пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. При цьому, без підстав та дозволу командирів залишила штатну вогнепальну зброю, закріплену за нею. Після повернення до ВЧ НОМЕР_1 , приблизно о 19-й годині 30 хвилин, солдат ОСОБА_1 , в порушення вимог ст.ст.9,11,33 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ, відмовилася виконувати наказ ТВО командира з навчальної роботи ВЧ НОМЕР_1 в частині отримання штатної вогнепальної зброї, яка раніше була залишена солдатом ОСОБА_1 без дозволу. 
В судове засідання ОСОБА_1 надала заяву, згідно якої просила суд розглядати справу за участю її представника – адвоката Туманова С.Г., який в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав направлене письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 з підстав, зазначених у клопотанні.
Суддя, розглянувши адміністративний матеріал, дослідивши докази по справі, дійшов наступного.
Частиною 2 статті 172-10 КУпАП встановлено відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про оборону України", ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок", захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), (надалі Статут внутрішньої служби) передбачені обов`язки військовослужбовців, зокрема, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України; свято і непорушно отримуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Стаття 16 Статуту внутрішньої служби встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Віповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.
Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.
За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями потерпілих, свідків, тощо.
Обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом серії А4348 № 56 про військове адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 172-10 КУпАП від 28.12.2025 року; рапортом тво заступника командира з психологічної підтримки персоналу ВЧ НОМЕР_1 від 28.12.2025 року, рапортом ТВО командира роти ОСОБА_2 , витягом з наказу №478 від 01.12.2025 року, копією Посвідчення про відрядження, поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . 
Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності.
Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-10 КУпАП.
Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
На виконання вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 судом враховано умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення; ступінь його вини, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати, адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 2 ст. 172-10 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Також суддя доходить висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Розмір судового збору відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40-1, 172-10, 221, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-10 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Штраф підлягає сплаті в 15 денний термін на розрахунковий рахунок: UA298999980314090542000020611 код одержувача 37874947, одержувач ГУДКСУ у Харківській області.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, в порядку примусового виконання постанови стягується подвійний розмір штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. на користь держави, стягувач: Державна судова адміністрація України, (місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 26255795) отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду.

Суддя І.Г.Рибальченко