номер провадження справи 33/181/25 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29.12.2025 Справа № 908/3639/25
м.Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Мірошниченка М.В. 
при секретарі судового засідання Драковцевій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні матеріали справи № 908/3639/25
за позовом Приватного акціонерного товариства “Інпроектсервіс” (54017, м. Миколаїв, пр-т Центральний, буд. 67, ідентифікаційний код 14307506) 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ІНКАМ ФІНАНС” (69096, м.Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11-А, кабінет № 8, ідентифікаційний код 40308189)
про стягнення 47 517,72 грн.

за участю представників:
від позивача – Степіна Наталя Георгіївна (в режимі відеоконференції) - ордер серії ВЕ №1177211 від 03.12.2025;
від відповідача –  не з`явився;
СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Приватне акціонерне товариство “Інпроектсервіс” з позовом до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “ІНКАМ ФІНАНС” про стягнення заборгованості в сумі 37432,28 грн., пені в сумі 8138,70 грн. та інфляційних втрат у сумі 1946,74 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки від 16.08.2024 № 149/08-ІФ щодо належної поставки товару (бензину А-95) за скретч-картками в кількості 36 шт. на 20 л кожна, та виникнення у нього зобов`язання із повернення позивачу передоплати за непоставлений товар.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 08.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3639/25, присвоєно справі номер провадження 33/181/25. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 29.12.2025 о/об 10 год. 00 хв. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
23.12.2025 від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні 29.12.2025 о/об 10 год. 00 хв. у справі №908/3639/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою від 24.12.2025 задоволено заяву позивача, ухвалено здійснювати проведення судового засідання 29.12.2025 о/об 10 год. 00 хв. у справі №908/3639/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника позивача та програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua.
В судовому засіданні 29.12.2025 був присутній представник позивача в режимі відеоконференції. Технічне фіксування судового засідання здійснювалося за допомогою програмного забезпечення за посиланням vkz.court.gov.ua.
Відповідач в судове засідання свого представника не направив, причин неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином шляхом доставляння копі ухвали суду про відкриття провадження у справі до електронного кабінету відповідача 08.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач не надав відзиву на позов. Встановлений судом строк для подання відзиву сплив.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Суд дійшов висновку, що наявних матеріалів достатньо для вирішення спору по суті.
Представник позивача підтримав мав заявлені позовні вимоги.
В судовому засіданні 29.12.2025 суд ухвалив рішення, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

16.08.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (далі – постачальник, відповідач) та Приватним акціонерним товариством «Інпроектсервіс» (далі – покупець, позивач) було укладено договір поставки № 149/08-ІФ (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.
У пунктах 1.2 - 1.5 договору визначено найменування товару та його кількість: згідно накладних на товар. Одиниця вимірювання – літр. 
Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретчкартки) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.
Пунктом 5.2 договору визначено, що передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки. 
Скретч-картка є підставою для видачі (заправки) в АЗС вказаного в карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними. При цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці. 
Відповідно до п. 4.5.1 договору після оплати товару постачальник зобов`язаний протягом 5 робочих днів передати покупцю, а покупець зобов`язаний отримати від постачальника довірчі документи (скретч-картки) на придбану кількість ПММ, як підтвердження здійснення оплати товару. 
Пунктом 6.3 договору визначено, що постачальник зобов`язаний забезпечити у строки, встановлені цим договором, поставку товарів, якість яких відповідає умовам, встановленим розділом 2 цього договору. 
На підставі договору постачальником було виписано покупцю рахунок-фактуру №0009/0000676 від 16.08.2024 на оплату товару - 1200 л бензину А-95 на загальну суму 62388,00 грн.
19.08.2024 позивач сплатив на підставі цього рахунку суму 62388,00 грн., що підтверджується випискою АТ «ОТП БАНК» з особового рахунку позивача. 
Згідно з видатковою накладною №0009/0000642 від 20.08.2024 та специфікацією до неї №0009/0000642-С відповідач поставив позивачу на нафтопродукти у скретч-картках на 1200 л Бензину А-95 на загальну суму 62388,00 грн. 
Позивач вказує у позові, що частково використав скретч-картки, які поставлені за договором, здійснивши заправку автомобільної техніки на 480 л бензину А-95 на суму 24955,20 грн. З 27.02.2025 позивач декілька разів намагався використати скретч-картки на паливо шляхом заправлення автомобільної техніки на АЗС «АВІАС» у місті Миколаїв. Проте у зв`язку з відсутністю палива та припиненням роботи АЗС «АВІАС» заправка автомобілів не здійснена. На підтвердження вказаних обставин позивач надав копії службових записок представника покупця від 27.02.2025, 26.03.2025, 29.04.2025.
Позивач вказує, що постачальником недопоставлена продукція в кількості 720 л бензину А-95 на загальну суму 37432,28 грн., що підтверджується копіями невикористаних скретч-карток у кількості 36 шт. на 20 л кожна. 
06.08.2025 позивач звертався до відповідача з претензією вих. № 41-16/23 від 06.08.2025 щодо недопоставки продукції на суму 37432,28 грн. відповідно до договору. Претензію було надіслано на поштову адресу відповідача, зазначену в договорі. 
Претензія та додані документи отримані відповідачем 11.08.2025, що підтверджується описом вкладення від 06.08.2025, фіскальним чеком та накладною АТ «Укрпошта» від 06.08.2025 №5401711978642, а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №5401711978642.
Відповідач не надав відповіді на претензію, пальне не поставив, вартість невикористаних талонів не повернув. 
На підставі вказаних обставин позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 37432,28 грн., пені в сумі 8138,70 грн. та інфляційних втрат у сумі 1946,74 грн. 
Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором поставки.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Позивач надав докази оплати на користь відповідача грошових коштів (передоплати) на отримання бензину А-95 в кількості 720 л загальною вартістю 37432,28 грн. у скретч-картках та докази звернення до відповідача з претензією щодо порушення умов договору та повернення передоплати.
Відповідач не надав доказів відвантаження позивачу попередньо оплаченого товару на суму 37432,28 грн. за скретч-картами, копії яких надано позивачем у справу, або доказів повернення коштів передоплати. Заперечень проти позову відповідач також не надав. 
Враховуючи викладене, суд задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми вартості непоставленого товару в розмірі 37432,28 грн.
У ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пунктом 7.2 договору передбачено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.
На підставі п. 7.2 договору позивач розрахував пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.03.2025 по 17.11.2025 від суми вартості непоставленого товару (37432,28 грн.), що склало 8138,70 грн., яку просить стягнути з відповідача.
Суд зазначає, що на підтвердження факту відмови в отоварюванні талону позивачем надані службові записки від 27.02.2025, 26.03.2025, 29.04.2025, складені представником покупця в односторонньому порядку, тому ці докази мають суб`єктивний характер.
З претензією щодо недопоставки товару позивач звернувся до відповідача тільки 06.08.2025. Претензію отримано відповідачем 11.08.2025, строк для розгляду претензії встановлено 7 календарних днів, тобто до 18.08.2025. 
Враховуючи викладене, оскільки претензія залишена відповідачем без задоволення, суд здійснив перерахунок пені за період з 19.08.2025 по 17.11.2025 (в межах визначеного позивачем періоду розрахунку пені) за 91 день у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання з поставки товару (37432,28 грн.), що за розрахунком суду склало 2893,05 грн. В іншій частині у стягненні пені суд відмовив.
Також на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував на суму боргу 37432,28 грн. інфляційні втрати за період з березня по жовтень 2025 року в сумі 1946,74 грн., які просить стягнути з відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд зауважує, що за договором у відповідача перед позивачем наявні немайнові зобов`язання з поставки товару. Виникнення у продавця обов`язку з повернення передоплати, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, пов`язано з пред`явленням відповідної вимоги покупцем.
Порушення грошового зобов`язання з боку відповідача виникло після спливу строку відповіді на претензію, відповідно до якої позивач вимагав повернути грошові кошти протягом 7 календарних днів з моменту отримання претензії. Претензію отримано відповідачем 11.08.2025, тож грошові кошти відповідач мав повернути у строк до 18.08.2025, а з 19.08.2025 виникло прострочення виконання грошового зобов`язання.
Враховуючи викладене, суд здійснив перерахунок інфляційних втрат за період з вересня по жовтень 2025 року від суми боргу 37432,28 грн., що склало 450,20 грн. В іншій частині у стягненні інфляційних втрат суд відмовив.
Таким чином, позовні вимоги задоволені судом частково. 
Згідно з п. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Позовна заява містить вимоги майнового характеру на суму 47 517,72 грн. та подана в 2025 році в системі «Електронний суд».
Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року в розмірі 3028,00 грн. 
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, судовий збір за розгляд позовної заяви в даній справі про стягнення 47517,72 грн. складає 3028,00 грн. (мінімальна ставка) х 0,8 = 2422,40 грн.
За розгляд позовної заяви позивач сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн. платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №3118 від 20.11.2025. Судовий збір зараховано до Державного бюджету України. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог: на відповідача в сумі 2 078,69 грн., на позивача – в сумі 343,71 грн.
Переплата судового збору в сумі 605,60 грн. може бути повернута позивачу за його клопотанням на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 252, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ІНКАМ ФІНАНС” (69096, м.Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11-А, кабінет № 8, ідентифікаційний код 40308189) на користь Приватного акціонерного товариства “Інпроектсервіс” (54017, м. Миколаїв, пр-т Центральний, буд. 67, ідентифікаційний код 14307506) 37 432,28 грн. (тридцять сім тисяч чотириста тридцять дві грн. 28 коп.) заборгованості, 2 893,05 грн. (дві тисячі вісімсот дев`яносто три грн. 05 коп.) пені, 450,20 грн. (чотириста п`ятдесят грн. 20 коп.) інфляційних втрат та 2 078,69 грн. (дві тисячі сімдесят вісім грн. 69 коп.) витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили. 
В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено та підписано 05.01.2026. 

Суддя М.В. Мірошниченко