Справа № 509/361/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі :
судді ОСОБА_1 
 
при секретарі ОСОБА_2 
 
за участю прокурора ОСОБА_3 
 
захисника ОСОБА_4 

 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в с.-щі Овідіополь, матеріали кримінального провадження № 22026160000000011 від 06.01.2026 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, ФО-підприємця, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимої - у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України разом із угодою про визнання винуватості від 12.01.2026 р., -

 
ВСТАНОВИВ :

 
24 лютого 2022 року, о 05:00 год., за наказом президента рф, збройні сили рф незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснивши широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.
На підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до 
п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, термін дії воєнного стану продовжено на 30 днів указами Президента України від 14.03.2022 р. № 133/2022 (затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 р.) та від 18.04.2022 р. № 259/2022 (затверджений Законом України 2212-IX від 21.04.2022 р.), а також на 90 днів - Указами Президента України від 17.05.2022 р. № 341/2022 (затверджений Законом України № 2263-IX від 22.05.2022 р.), від 12.08.2022 р. № 573/2022 (затверджений Законом України № 2500-IX від 15.08.202 р.), від 07.11.2022 р. (затверджений Законом України № 2738-IX від 16.11.2022 р.), від 06.02.2023 р. № 58/2023 (затверджений Законом України № 2915-IX від 07.02.2023 р.), від 01.05.2023 р. № 254/2023 (затверджений Законом України № 3057-IX від 02.05.2023 р.), від 26.07.2023 р. № 451/2023 (затверджений Законом України № 3275-IX від 27.07.2023 р.), від 06.11.2023 р. № 734/2023 (затверджений Законом України № 3429-IX від 08.11.2023 р.), від 05.02.2024 р. № 49/2024 (затверджений Законом України № 3564-IX від 06.02.2024 р.), від 06.05.2024 р. № 271/2024 (затверджений Законом України № 3684-IX від 08.05.2024 р.), від 23.07.2024 р. № 469/2024 (затверджений Законом України № 3891-IX від 23.07.2024), від 28.10.2024 р. № 740/2024 (затверджений Законом України № 4024-IX від 29.10.2024 р.), який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-IX від 03.03.2022 р., у зв?язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на всій території України протягом 90 днів із дня набрання чинності Указом. Також указом, серед іншого, постановлено:
- призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами;
- місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому законом порядку, серед іншого, своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;
- здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
У подальшому, строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Аналогічне визначення особливого періоду міститься у Законі України «Про оборону України», згідно з абз. 13 ч. 1 ст. 1 якого, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, враховуючи введення в Україні у встановленому законом порядку правового режиму воєнного стану, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні діє особливий період у розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і Закону України «Про оборону».
Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 р., у зв?язку з введенням в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування постановлено запроваджувати і здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
Статтею Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено поняття воєнного стану. Так, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно з законодавством. Громадяни України проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.
Частинами 1,2,3,7,10 статті 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов?язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями та включає : підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують, серед іншого, районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов?язані, серед іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний і персональний.
Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центра комплектування та соціальної підтримки.
Частиною 3 статті 3, статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що зміст мобілізаційної підготовки, серед іншого, становить: військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу та визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Згідно з ч. 3 цієї статті, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. До структури Збройних Сил України відносяться, серед іншого, органи військового управління.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», до органів військового управління, серед іншого, відносяться територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки і мобілізації.
Правовий статус і повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 р. № 154, згідно з пунктом 1 якого - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м.м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізуються Міноборони.
Пунктом 8 Положення про ТЦК та СП визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та СЗР), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м.м. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження військової служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, тощо.
Повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені пунктом 9 Положення про ТЦК та СП. 
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, інших категорій військовослужбовців; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Так, 29.10.2025 р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виконання телеграми начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 943/16314 від 07.10.2025 р., видано наказ № 538 «Про організацію роботи груп оповіщення військовозобов`язаних», відповідно до якого, було поставлено наступне завдання: 30.10.2025 р. провести заходи оповіщення в адміністративних межах Березівського району Одеської області, в місті Одесі та прилеглих до нього територіальних громад Одеського району (Авангардівська, Таїровська, Великодолинська громади) та організувати роботу 8 груп оповіщення на території Березівського району Одеської області, в місті Одесі та прилеглих до нього територіальних громад Одеського району (Авангардівська, Таїровська, Великодолинська громади), провести інструктаж груп оповіщення та довести алгоритм щодо порядку дій під час оповіщення та вручення повісток про виклик громадянам, реагування на провокації цивільного населення. Відтак, особовому складу ІНФОРМАЦІЯ_2 (1,2 та 3 відділи), сформованому у відповідні 8 груп оповіщення, командирами зазначених груп доведено наказ командира та проведено зазначений інструктаж.
В подальшому, на виконання наказу командування перша та восьма групи оповіщень мали на ввірених їм транспортних засобах прибути на територію Авангардівської громади Одеського району Одеської області, а саме на територію ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» за адресою: Одеська область, Одеський район, с.-ще Авангард, вул. Базова, буд. 20. 
Перша група оповіщення у складі військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 – солдата ОСОБА_6 , старшого солдата ОСОБА_7 , солдата ОСОБА_8 , яка рухалась на транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER T5» 30.10.2025 р. о 06:32 год. у складі колони транспортних засобів ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з восьмою групою оповіщення у складі військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 – сержанта ОСОБА_9 (старший групи), сержанта ОСОБА_10 , молодшого сержанта ОСОБА_11 , молодшого сержанта ОСОБА_12 , молодшого сержанта ОСОБА_13 , старшого солдата ОСОБА_14 , старшого сержанта ОСОБА_15 , які рухались на транспортному засобі марки «RENAULT» модель «TRAFFIC», позаду від транспортного засобу першої групи, а також військовослужбовці - молодший сержант ОСОБА_16 , старший солдат ОСОБА_17 , солдат ОСОБА_18 , які рухались на транспортному засобі «MITSUBISHI» модель «L200», позаду від транспортного засобу марки «RENAULT» модель «TRAFFIC», заїхала на територію ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» за адресою: Одеська область, Одеський район, с.-ще Авангард, вул. Базова, буд. 20, з боку від ТЦ «ЕПІЦЕНТР» та рухалась прямо по вулиці Базовій вглиб ринку, для виконання поставленого відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 завдання з оповіщення військовозобов`язаних громадян України.
Рухаючись передбаченим маршрутом, колону транспортних засобів з особовим складом першої та восьмої груп оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 о 06:33 год. зупинила обвинувачена  ОСОБА_19 , яка вийшла на проїжджу частину вул. Базова з піднятими вгору руками, почала кричати, виголошуючи вимоги зупинитися, на що військовослужбовці першої групи ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були першими в колоні, вимушено зупинили свій транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER T5». 
Незважаючи на подачу звукових сигналів та вимог залишити проїжджу частину та надати можливість рухатися колоні транспортних засобів ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачена ОСОБА_19 відмовилась виконувати законні вимоги військовослужбовців, які виконували наказ командування, та продовжила чинити блокування руху колони та дій військовослужбовців. При цьому, ОСОБА_19 , діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії рф проти України, загрози її національній безпеці, переслідуючи протиправну мету, а саме ухилення від виконання визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку військовозобов`язаних з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, не виконала законні вимоги військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_6 , старшого солдата ОСОБА_7 , солдата ОСОБА_8 , які рухались на транспортному засобі марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER T5», щодо припинення блокування руху колони транспортних засобів військовослужбовців та надання проїзду для виконання поставлених завдань, та продовжила блокування руху колони. Зокрема, після ігнорування вимог військовослужбовців транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER T5», під керуванням старшого солдата ОСОБА_6 , який намагався здійснити маневри, щоб забезпечити рух свого транспортного засобу та іншим автомобілів колони. Однак, обвинувачена ОСОБА_19 , незважаючи на попередження та вимоги військовослужбовців, бажаючи настання вищевказаних суспільно-небезпечних наслідків, а також намагаючись затримати та припинити рух колони до прибуття невстановлених осіб озброєних спеціальними засобами (телескопічні палиці, гумові палиці, сльозогінні газові балони тощо), металевими та дерев`яними предметами, які спонтанно пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, побиття та пошкодження майна, поклала свої підняті вгору руки та тулуб на капот транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER T5», тим самим остаточно зупинивши його рух, у т.ч. рух всієї колони ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
В той же час, проїхавши по переду колони транспортних засобів ІНФОРМАЦІЯ_2 , транспортний засіб марки «MERCEDES BENZ» модель «313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зупинився та спостерігаючи за діями ОСОБА_19 , долучився до протиправних дій останньої та перекрив проїзд транспортним засобам колони, тим самим заблокувавши та перешкодивши їх законній діяльності, що призвело до вчинення інших протиправних дій відносно військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При цьому, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інші військовослужбовці у складі колони, вимушено зупинили свої транспортні засоби, щоб унеможливити та не допустити завдання шкоди життю та здоров`ю цивільній особі ОСОБА_19 . Незважаючи на дотримання законів, прав та свобод людини та громадянина військовослужбовцями першої та восьмої груп оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , о 06:34 год. 30.10.2025 до обвинуваченої ОСОБА_19 , яка фактично своїм тілом здійснила блокування транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» модель «TRANSPORTER T5», підбігла особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, яка тримаючи в руках металеву телескопічну палицю, почала наносити удари по вищевказаному транспортному засобу, а саме по лобовому склу, капоту та кузову автомобіля, тим самим, знищивши лобове скло та пошкодивши капот та кузов даного транспортного засобу. Тобто, діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії рф проти України, загрози її національній безпеці, переслідуючи вищевказану протиправну мету, не виконала законні вимоги військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 та вчинила зазначені протиправні дії.
Під час, зазначеного блокування військовослужбовці молодший сержант ОСОБА_16 , старший солдат ОСОБА_17 , солдат ОСОБА_18 , які рухались на транспортному засобі «MITSUBISHI» модель «L200», вийшли на вулицю та почали рухатись до транспортного засобу марки «RENAULT» модель «TRAFFIC», де перебував їх командир ОСОБА_9 . Однак, вийшовши зі свого транспортного засобу 30.10.2025 р. о 06:30 год., вищевказані військовослужбовці були атаковані особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, які заприскали їх обличчя сльозогінними газовими балонами, внаслідок чого військовослужбовці ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 короткочасно втратили зір та можливість вільно пересуватись у просторі. При чому, військовослужбовці ОСОБА_16 та ОСОБА_17 залишились біля свого транспортного засобу, в той час як військовослужбовець ОСОБА_18 продовжив рух до транспортного засобу командира ОСОБА_9 , однак через втрату можливості чітко бачити пройшов на протилежну сторону вул. Базова до дорожнього знаку «Місце для стоянки». Надалі, особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, продовжуючи свою протиправну діяльність, дотримуючись свого умислу та мети, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії рф проти України, переслідуючи протиправну мету, а саме ухилення громадян України від виконання військового обов`язку, о 06:34 год. 30.10.2025 підбіг до військовослужбовця ОСОБА_18 з металевою телескопічною палицею в руках, якою почав інтенсивно наносити удари по військовослужбовцю ОСОБА_18 в ділянки тулуба (спина), рук, ніг. В цей же час, по вулиці Базовій з боку ринку 7 км в сторону дорожнього знаку «Місце для стоянки» до військовослужбовця ОСОБА_18 , якому вже наносив удари особа 1, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, підбігла особа 2, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, яка умисно, керуючись вищевказаною метою, бажаючи зазначених негативних наслідків, тримаючи в руках металевий предмет зовні схожий на фрагмент автомобільного глушника, також наніс вищевказаному військовослужбовцю численні удари в ділянку тулуба (спина), рук та ніг. Внаслідок, протиправних дій особа 1 та особа 2, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, військовослужбовцю ОСОБА_18 нанесено численні побої та отримано низку забиття м`яких тканин різних ділянок тіла (тулуб, ноги, руки).
Таким чином, у обвинуваченої ОСОБА_19 , яка будучи обізнаною, що рф здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв?язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, 30.10.2025 р. спонтанно, будучи підбуреною хуліганським мотивами невстановлених слідством осіб, виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом блокування транспортних засобів військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою ухилення від виконання визначеного Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, який був доведений до кінця, перешкодивши військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити свою законну діяльність, направлену на виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 по проведенню мобілізаційних заходів на території Авангардівської територіальної громади Одеського району Одеської області.
Таким чином,  ОСОБА_19 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України – перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, вчинене групою осіб.
Свою вину ОСОБА_19 визнала повністю, показала суду, що скоїла кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини скоєного нею кримінального правопорушення.
Суд встановив, що на стадії досудового розслідування 12.01.2026 р., між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_19 , за участю захисника ОСОБА_20 , була укладена, узгоджена та підписана угода про визнання винуватості, яка була отримана судом разом з обвинувальним актом 16.01.2026 р. для її затвердження судом.
В судовому засіданні, прокурор просив суд, затвердити вказану угоду про визнання винуватості, з чим погодились обвинувачена та захисник.

На думку суду вищевказану угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою слід затвердити, виходячи з наступного.

У відповідності до норм ст. 314 КПК України – у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : зокрема – затвердити угоду. 
Приписами ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
У відповідності до приписів ст. 470 КПК України – прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини : ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Так, з умов угоди про визнання винуватості від 12.01.2026 р., укладену між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_19 , за участю захисника ОСОБА_20 , вбачається, що підозрювана ОСОБА_19 під час досудового розслідування повністю і беззастережно визнала свою винуватість за ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 28 КК України, щиро розкаялася і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяючи розслідуванню кримінального провадження, а також, враховуючи донат з боку ОСОБА_19 на потреби ЗСУ 100000 грн.
При чому, сторони, враховуючи обставини справи, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винної, позитивних характеристик, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, беззастережне визнання нею своєї винуватості, сторони угоди погоджуються на призначення ОСОБА_19 покарання за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнити її від відбування покарання у виді позбавленні волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та відповідно до пунктів 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язавши ОСОБА_19 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
При чому, ОСОБА_19 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для сторін є : для прокурора і обвинуваченої – обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394,424 КПК України, а для обвинуваченої також її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України.
Також, з угоди видно, що підозрювана ОСОБА_19 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди у разі невиконання вказаної угоди відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Обвинувачена розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, що вона підтвердила в судовому засіданні.
На думку суду, вказана угода про визнання винуватості – повністю відповідає приписам ст.ст. 469,470,472,473 КПК України, а тому підлягає затвердженню судом в порядку ст.ст. 474,475 КПК України, проти чого не заперечували в судовому засіданні прокурор, обвинувачена та захисник, які просили суд затвердити угоду.
В порядку ст.ст. 98,100,174 КПК України, належить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Пересипського райсуду м. Одеси від 05.12.2025 р. на речові докази, які зберігаються в камері схову СВ УСБУ в Одеській області : мобільний телефон IMEI : (1) НОМЕР_2 , IMEI (2) НОМЕР_3 , жилетка чорного кольору, штани та кофта темно-сірого кольору з лампасами світло-сірого кольору, які слід повернути за належністю власниці ОСОБА_19 .

Керуючись ст.ст. 98,100,174,314,469,470,472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

 
1.Затвердити угоду про визнання винуватості від 12.01.2026 р., укладену між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_19 , за участю захисника ОСОБА_4 ;
2. ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років;
3.На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_19 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України виконає покладені на неї обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ;
4.Запобіжний захід ОСОБА_19 у виді тримання під вартою – змінити на особисте зобов?язання до набрання вироком законної сили, а після набрання вироком законної сили скасувати ;
5.Звільнити ОСОБА_19 з-під варти в залі суду ;
6.Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Пересипського райсуду м. Одеси від 05.12.2025 р. на речові докази, які зберігаються в камері схову СВ УСБУ в Одеській області : мобільний телефон IMEI : (1) НОМЕР_2 , IMEI (2) НОМЕР_3 , жилетка чорного кольору, штани та кофта темно-сірого кольору з лампасами світло-сірого кольору, які слід повернути за належністю власниці ОСОБА_19 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженою у той же строк з дня вручення їй копії вироку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1