П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 686/17978/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Палінчак О.М. 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
27 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Боровицького О. А.  Курка О. П. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Олексієнко О.В.,
представника позивача: Цюпик Ольги Василівни 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся із позовом до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4972382 від 14.06.2025 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а провадження у адміністративній справі – закрити.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.10.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач вказує про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд задовольнити її повністю.
Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що 14.06.2025 під час несення служби капралом поліції ОСОБА_2 в м. Хмельницький по вул. Львівське шосе, біля будинку № 51 було зупинено водія – позивача ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.3 «Подвійна суцільна лінія», яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України. У зв`язку з чим позивача постановою від 14.06.2025 серії ЕНА №4972382 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що в ході розгляду справи доведено правомірність і законність постанови серії ЕНА №4972382 від 14.06.2025 та наявність у діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, при цьому відповідачем доведено відсутність порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, капрал поліції Богінський О.С. діяв в межах своїх повноважень та провів розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 278, 279 КУпАП.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно пункту 8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
У відповідності до пункту 8.5.1 ПДР, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.
Відповідно до п. 1 розділу 34 ПДР «Дорожня розмітка», горизонтальна розмітка має, зокрема, таке значення: 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири й більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами.
Частиною до ч.1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).
Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП за те, що позивач керуючи транспортним засобом Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху.
В п. 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відео бодікамери 470110, відео з відеореєстратора 70mai_М300_8273.
Відповідач надав до суду першої інстанції відеоматеріали із нагрудного відеореєстратора та автомобільного відеореєстратора службового транспортного засобу працівників поліції щодо вчиненого позивачем правопорушення (факт перетину подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3).
Наданим відеозаписом із відеореєстратора патрульного автомобіля поліцейськими поза сумнівом зафіксовано рух автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив поворот ліворуч перетнувши при цьому дорожню розмітку 1.3.
Таким чином вказаними доказами підтверджується, що позивач порушив вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири й більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України.
Разом з тим скаржник в обгрунтування своєї апеляційної скарги вказує про те, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу та не надав позивачу можливості скористатись правом на правову допомогу.
Стосовно аргументу щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зазначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, що передбачено положенням вимог ст. 276 КУпАП.
Щодо доводів скаржника про те, що працівником патрульної поліції позбавлено позивача права на правову допомогу колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно наданого до суду першої інстанції відеозапису із нагрудної камери поліцейського судом встановлено, що працівником поліції роз`яснено водієві його права та обов`язки та надано можливість скористатися правовою допомогою адвоката, проте останній відмовився від такої допомоги, із зазначенням того, що у нього є адвокат, з яким він уже поспілкувався та який просив відкласти розгляд справи для надання йому (адвокату) можливості ознайомитись з матеріалами справи.
Проте водієм не наведено обґрунтованих підстав для відкладення розгляду справи, не вказано жодних причин неможливості адвоката прибути на місце зупинки та ознайомитися з матеріалами справи.
Працівником поліції було надано можливість скористатися послугами адвоката позивача, запропоновано послуги безоплатної правової допомоги та запропоновано за необхідності скористуватися його телефоном. Фактично працівником поліції забезпечено водієві всі умови для використання свого права на правничу допомогу.
Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що апеляційна скарга обґрунтована виключно тим, що порушено право позивача на правову допомогу, при цьому ні у позові, ні в апеляційній скарзі не вказано жодних доводів чи обґрунтувань щодо зафіксованої події порушення позивачем ПДР.
Крім того представник позивач не довів, що відсутність участі адвоката під час розгляду справи про адміністративне правопорушення могла вплинути на зміст або законність прийнятого відповідачем рішення.
При цьому діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів національне законодавство України відносить до джерела підвищеної небезпеки.
Такі обставини як водіння автомобіля із порушеннями ПДР, враховуючи, що автомобіль є джерелом підвищеної небезпеки, можуть призвести до аварійних ситуацій та завдати шкоди життю і здоров`ю людей, а тому вимагають особливої уваги з боку суду та відповідальності зі сторони водія.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а доводи скаржника не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність постанови серії ЕНА №4972382 від 14.06.2025 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП та відсутність правових підстав для задоволення позову.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 жовтня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України. 

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Боровицький О. А.    Курко О. П.