Справа № 279/6205/25
Номер рядка звіту 7
Провадження № 2-о/279/13/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" січня 2026 р. 

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в колегіальному складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., присяжних Писарського А.Є., Гарбовської І.О., з секретарем Хомутовською М.А., за участі заявника ОСОБА_1 , представника заявника -адвоката Волкова С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, 
В С Т А Н О В И В :  

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Волков С.М., звернулась до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, зазначивши, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04.03.2023 року її брат був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . 02.08.2024 року ОСОБА_2 , перебуваючи в с.Терни Покровського району Донецької області, безвісті зник. Військовою частиною НОМЕР_1 були проведені розшукові заходи щодо встановлення місця знаходження та обставин зникнення ОСОБА_2 , які не дали позитивних результатів. З того часу немає жодної звістки від рідного брата. Вважає, що є всі підстави для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім. Наведений факт необхідно встановити для встановлення опіки над майном безвісті відсутнього, який в подальшому може бути оголошеним померлим, а вона є близьким родичем ОСОБА_2 , отже і його потенційним спадкоємцем. Відповідно копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2024 року слідчим Коростенським РУП ГУНП в Житомирській області Антоненком Д.Ю. зареєстровано кримінальне провадження № 12024060490000780 за ч. 1 ст. 115 КК України по факту зникнення брата позивача ОСОБА_2 .Згідно з відповіддю військової частини НОМЕР_1 пошукові заходи, організовані командуванням військової частини НОМЕР_1 , щодо розшуку старшого солдата ОСОБА_2 позитивних результатів не дали. Станом на жовтень 2025 року місце перебування ОСОБА_2 невідоме. Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень, Житомирської області, громадянина України, безвісно відсутнім з 02.08.2024 року.
Заявниця та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги заяви підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Представники заінтересованих осіб до суду не з`явились, представник В/Ч клопотав про розгляд справи за його відсутності, в прийнятті рішення покладається на розсуд суду, представник Міністерства оборони України будь-яких заяв, клопотань, заперечень проти заяви не надав.
Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали, що вони є сусідами заявниці у справі, з якою проживав її рідний брат ОСОБА_8 , оскільки своєї сім`ї не мав. ОСОБА_9 був мобілізований, в останній раз приїжджав додому у відпустку взимку 2024 року і з того часу його ніхто більше не бачив, нікому невідомо місце його перебування та вжиті до його розшуку заходи виявились безрезультатними.
Вислухавши пояснення заявника та її представника, свідків, дослідивши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Згідно з ст.43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.
При визнанні фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України, а саме встановлюється опіка над її майном.
Відповідно до ст.306 ЦПК України, у заяві, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.
Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 
1) відсутність особи в місці її постійного проживання протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.
Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.
Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, якКримінальний кодекс України,Кримінальний процесуальний кодекс України,Закони України «Про Національну поліцію`та «Про оперативну-розшукову діяльність».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.05.2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 317/3139/15-ц).
Судом встановлено, що заявниця є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується даними свідоцтв про народження останніх. Їх батьки померли, ОСОБА_2 проживав разом із сестрою, заявником у справі ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_10 ), своєї сім`ї не мав.
04.03.2023 року ОСОБА_2 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідним наказом командира ВЧ НОМЕР_1 за №39 (а/с 20). 
02.08.2024 року ОСОБА_2 , перебуваючи в с.Терни Покровського району Донецької області, безвісті зник. 
В полоні ОСОБА_2 не перебуває, що стверджується даними виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора (а/с 24).
Заявником надано суду належні та допустимі докази того, що починаючи з 02.08.2024 року, як за місцем проходження військової служби, так і в будь-яких інших місцях відсутні будь-які відомості про місцезнаходження ОСОБА_2 , який безвісно зник при обставинах, що загрожували йому смертю, і всі заходи, які вживались для його розшуку, виявились безрезультатними.
Згідно відповіді ВЧ НОМЕР_1 пошукові заходи, організовані командуванням військової частини, щодо розшуку старшого солдата ОСОБА_2 , позитивних результатів не дали. Станом на жовтень 2025 року місце перебування ОСОБА_2 невідоме.
З даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2024 слідчим Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Антоненком Д.Ю. зареєстровано кримінальне провадження № 12024060490000780 за ч.1 ст.115 КК України по факту зникнення брата позивача ОСОБА_2 .. Згідно даних листа ТУ ДБР у м.Полтаві від 12.01.2025 року у кримінальному провадженні № 62025170020001319 від 31.01.2025 триває досудове розслідування, проводяться слідчі дії, будь-якій особі про підозру не повідомлялось. 
Тобто, факт зникнення ОСОБА_2 , є предметом здійснення кримінального провадження, в рамках якого тривають слідчі та розшукові дії, однак підтверджень щодо його місцезнаходження або повернення немає. Вказане свідчить про те, що всі можливі правові заходи для встановлення місцезнаходження особи були використані, але не дали результату. 
Заявником, при зверненні до суду, вказано легітимну мету встановлення даного факту, яка полягає у необхідності встановлення опіки над майном безвісті відсутнього. 
Таким чином, з урахуванням викладених обставин, за наявності обґрунтованих даних про те, що заявнику та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про місце перебування ОСОБА_2 , а вжиті заходи для встановлення його місця перебування не дали результатів, з огляду на обставини, які зумовили звернення заявника до суду із даною заявою, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки факт його відсутності за місцем постійно перебування (проживання) понад рік підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону.
За змістом ч.1 ст.309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.
Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13,76-81,263-265,268,273,293,294,306-309,354 ЦПК України, ст.ст. 43,44 ЦК України, суд –

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської області, громадянина України, безвісно відсутнім з 02.08.2024 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:
Заявник: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 ; Міністерство оборони України. 

Головуючий суддя: Невмержицька О.А. 

Присяжні: Писарський А.Є.
Гарбовська І.О.