ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 741/1041/25 Головуючий у 1-й інстанції: Крупина А.О.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2025 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Бєлової Л.В., Штульман І.В.,
за участю секретаря судового засідання Григор`єва С.О.,
позивача  ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2025 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 з вимогами до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
В С Т А Н О В И В:
09 червня 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернулась до Носівського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (далі - відповідач/ГУ НП в Чернігівській області) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 557848 від 10 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400, 00 грн, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 13 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав недотримання вимог статей 160, 161 КАС України, оскільки позивачем некоректно визначено предмет оскарження та додано копію постанови, яка не відповідає тій, що зазначена у позовних вимогах. Судом встановлено, що у позові оскаржується постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 557848 від 10 серпня 2024 року, тоді як до позовної заяви додано копію постанови серії ЕГА № 1589695 від 20 жовтня 2024 року, а з поданих додаткових пояснень вбачається незгода позивача саме з останньою постановою, що свідчить про невизначеність та суперечливість позовних вимог. Крім того, суд зазначив про відсутність доказів сплати судового збору або документів, що підтверджують підстави звільнення від його сплати, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо обов`язковості сплати судового збору у справах про оскарження постанов про адміністративні правопорушення та визначив розмір судового збору у сумі 605, 60 грн. Також позов подано з пропуском установленого законом десятиденного строку звернення до суду, визначеного статтями 286 КАС України та 289 КУпАП, а подане клопотання про його поновлення не містить належного обґрунтування поважності причин такого пропуску та не підтверджене жодними доказами, у зв`язку з чим позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивачкою 23 червня 2025 року подано до суду адміністративний позов у новій редакції, в якому вона просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1589695 від 20 жовтня 2024 року, винесену поліцейським Кузьменком В.Ю., про притягнення її до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Також подано додаткові пояснення до позову, до яких долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 605, 60 грн. З доданої до позовної заяви копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2024 року серії ЕГА № 1589695 вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн за здійснення завідомо неправдивого виклику поліції. Вказану постанову позивач вважає протиправною та просить суд її скасувати, посилаючись на те, що 20 жовтня 2024 року вона зверталася на лінію « 102» із викликом поліції, однак, з огляду на свій вік, не очікувала притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим відмовилася від підписання постанови та зазначає, що підпис, який міститься у ній, їй не належить. 
Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2025 року на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку звернення до адміністративного суду, а адміністративний позов з вимогами до ГУ НП в Чернігівській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення повернуто. 
Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що адміністративний позов подано з пропуском установленого законом десятиденного строку звернення до суду, передбаченого статтею 286 КАС України, який у даному випадку обчислювався з дня винесення та вручення позивачеві постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1589695 від 20 жовтня 2024 року, або, принаймні, з моменту, коли позивач достовірно дізналася про її існування та зміст. Позивачка була обізнана про спірну постанову не пізніше лютого 2025 року, що підтверджується її зверненням до органів державної виконавчої служби з питань виконання зазначеної постанови, однак до суду звернулася лише 09 червня 2025 року. Подане позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду не містить належних та об`єктивних причин, які б унеможливлювали або істотно ускладнювали своєчасне звернення до суду, а наведені доводи не підтверджені належними і допустимими доказами. Суд дійшов висновку, що зазначені позивачем обставини не мають об`єктивного та непереборного характеру, не є винятковими та не відповідають критеріям поважності причин пропуску процесуального строку, визначеним практикою Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Мотивами апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції безпідставно відмовив їй у поновленні строку звернення до суду та фактично позбавив її права на судовий захист. Апелянтка вказує, що постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1589695 від 20 жовтня 2024 року вона не отримувала, копію їй не вручали, а підпис, який міститься у постанові, їй не належить, оскільки вона відмовлялася її підписувати. У зв`язку з цим, на її переконання, перебіг строку звернення до суду не міг розпочатися з дати винесення постанови. Про існування вказаної постанови та накладення штрафу вона дізналася лише після того як державним виконавцем було накладено арешт на її банківський рахунок, що стало для неї несподіванкою та спричинило істотні труднощі. Апелянтка наголошує, що раніше їй не було відомо про відкриття виконавчого провадження та наявність постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності. Суд першої інстанції не врахував її вік, життєві обставини та стан здоров`я, а також не надав належної оцінки тому, що звернення на лінію « 102» було здійснено не з метою завідомо неправдивого виклику поліції, а у зв`язку з реальною ситуацією, яка потребувала втручання правоохоронних органів. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що позивачем пропущено встановлений законом десятиденний строк звернення до адміністративного суду для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, а наведені у скарзі підстави для його поновлення не є поважними та не підтверджені належними доказами. Постанова серії ЕГА № 1589695 винесена 20 жовтня 2024 року, а позов подано лише 09 червня 2025 року, тобто з істотним пропуском процесуального строку. При цьому жодних доказів того, що копію постанови позивач отримала в інший день, ніж день її винесення, до матеріалів справи не надано. Навіть за умови неприйняття дати винесення постанови як початку перебігу строку, позивач достовірно була обізнана про існування та зміст оскаржуваної постанови не пізніше лютого 2025 року, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, зокрема зверненням позивача до органів державної виконавчої служби з питань виконання постанови та арешту коштів. Наведені апелянткою доводи щодо неотримання постанови, віку, життєвих обставин, а також посилання на воєнний стан не є обставинами об`єктивного та непереборного характеру, які б унеможливлювали своєчасне звернення до суду, що узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду та практикою Європейського суду з прав людини. У зв`язку з цим відповідач вважає апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не спростовує висновків суду першої інстанції.
ГУ НП в Чернігівській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання явку представника не забезпечило.
Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що особиста участь представника в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за його відсутності.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Надаючи правову оцінку наявності підстав для відмови в поновленні строку звернення до апеляційного суду та повернення позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України, частиною першою статті 5 якого передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з частиною першою статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною другою статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Позивачем оскаржено до суду постанову по справі про адміністративне правопорушення від 20 жовтня 2024 року серії ЕГА № 1589695.
Процесуальним законом передбачено на оскарження 10-денний строк з дня ухвалення такої постанови.
Відповідно до частин першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
На підставі частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Частиною першою статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з частиною другою статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
У заяві про поновлення строку позивачка зазначила, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення була винесена у її відсутність, без її участі та без належного вручення копії постанови, у зв`язку з чим тривалий час залишалася їй невідомою. Копію постанови вона не отримувала, а підпис, який міститься у постанові, їй не належить, оскільки від підписання постанови вона відмовлялася, у зв`язку з чим, на її переконання, перебіг строку звернення до суду не міг розпочатися з дати її винесення. Фактично про існування та зміст оскаржуваної постанови вона дізналася значно пізніше, а саме: під час звернення до органів державної виконавчої служби у межах виконавчого провадження, зокрема у зв`язку із застосуванням заходів примусового виконання та арештом її грошових коштів. За її твердженням, саме з цього моменту їй стали відомі реквізити та зміст постанови, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 20 січня 2025 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання постанови від 20 жовтня 2024 року серії ЕГА № 1589695, 11 лютого 2025 року винесено постанову про арешт коштів боржника, а 13 лютого 2025 року від позивачки надійшла заява про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій, яку 14 лютого 2025 року розглянуто.
Отже, позивачка мала інформацію про існування оскаржуваної постанови не пізніше 13 лютого 2025 року - з моменту отримання та реагування на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, що підтверджується її зверненням до органу державної виконавчої служби з відповідною заявою.
Таким чином, з урахуванням дати, з якої позивачка достеменно була обізнана про постанову (13 лютого 2025 року), десятиденний строк звернення до суду закінчувався 23 лютого 2025 року включно.
Водночас колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявний перший аркуш сторінки позовної заяви ОСОБА_1 з вимогами, у тому числі до генерала поліції Зверева, відділку поліції та його керівника полковника Камар, адресованої Носівському районному суду Чернігівської області, на якій міститься штамп цього суду за 19 лютого 2025 року.
Зазначене свідчить про те, що позивачка ще у межах установленого законом десятиденного строку звернення до суду вчинила активні процесуальні дії, спрямовані на судове оскарження рішення поліції.
Крім того, під час судового засідання ОСОБА_1 підтвердила, що звернулася до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення ще у лютому 2025 року, одразу після того, як їй стало відомо про існування та виконання спірної постанови. 
Разом з тим, супровідним листом Носівського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2025 року № 01-17/19/2025 вказану позовну заяву було направлено за належністю до Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, тобто не розглянуто судом за процедурою встановленою процесуальним кодексом.
Суд першої інстанції, відмовляючи у поновленні строку звернення до суду та повертаючи позовну заяву, не надав оцінки зазначеним доказам, не встановив точний зміст і вимоги позовної заяви, їх пов`язаність з оскарженням постанови поліції від 20 жовтня 2024 року, а також правових наслідків подання позову у межах процесуального строку та фактично залишив поза увагою обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду, чим допустив неповне з`ясування обставин справи.
За таких обставин, відповідно до статті 320 КАС України оскаржена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття провадження у справі.
Керуючись статтями 308, 315, 320, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2025 року скасувати, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Бєлова Л.В.

Штульман І.В.