Справа № 373/1745/25
Провадження № 2/373/100/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року       м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючої судді Залеської А.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 

установив:
Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника Дараган Ю.О. звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки до ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за договором позики № 2926895 від 01.07.2024 у загальному розмірі 17250,0 грн та судові витрати у виді судового збору в розмірі 3028 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
01.07.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2926895 в електронній формі шляхом обміну повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, який підписано відповідачем електронним підписом: одноразовим ідентифікатором у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
За змістом цього Договору відповідачка засвідчила, що до моменту підписання Договору за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit» вивчила його зміст, а також ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які є в загальному доступі та опубліковані на вебсайті Товариства, містять усю необхідну інформацію для укладення договору, визначають загальний порядок і умови кредитування , права і обов`язки сторін. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст. ст. 641,644 ЦК України на укладання договору позики.
Відповідно до умов договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику 5000 грн) на погоджений умовами договору строк (строк позики 30 днів) шляхом їх перерахування на картковий рахунок за номером ЕПЗ, який вказав позичальник, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти), які нараховуються за ставкою 1,5% в день від суми позики, що складає 2250,00 грн. 
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) було укладено Договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права грошових вимог, строк виконання зобов`язань за якими настав, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права вимоги до Боржників згідно Реєстру боржників, які сформулюються згідно Додатку №1 до Договору факторингу та є невід`ємною частиною договору (п.1.1).
За правилами п. 1.2 перехід від клієнта до фактора Прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку №2 після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Додатковою угодою № 7 від 13.06.2022 до договору факторингу від 14.06.2021 пункт 9.1 договору викладено у новій редакції, а саме: даний договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік.
Відповідно до Реєстру боржників № 37 від 26.11.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 2926895 від 01.07.2024 на суму заборгованості 17250,00 грн., з яких: 5000,00 грн заборгованість за позикою; 2250,00 грн заборгованість за відсотками, 10000,00 грн - пеня.
Після набуття позивачем права вимоги відповідачка не сплатила жодного платежу, а тому її заборгованість за договором позики не змінилась та становить 17250,00 грн.

Процесуальні рішення та дії у справі.
Ухвалою суду від 30.06.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.
Відповідачці запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву. 
Відповідачка отримала ухвалу суду 23.07.2025, однак не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову.
Враховуючи клопотання позивача про розгляд справи у спрощеному порядку за відсутності представника позивача, з огляду на незначну складність справи, суд розглянув справу за письмовими матеріалами відповідно до ч.2 ст. 191, ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Фактичні обставини, аналіз та оцінка письмових доказів.
01.07.2024 ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 шляхом обміну повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства дійшли згоди по всім істотним умовам Договору позики № 2926895 (з фіксованою процентною ставкою), який підписаний позикодавцем електронним підписом, а зі сторони відповідачки електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора «СК42О2» (а.с. 6-9).
Згідно з п. 1 Договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк (строк позики) шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. 
У пункті 2 Договору позики викладені такі основні умови кредитування:
Сума позики – 5 000,00 грн (п. 2.1);
Процентна ставка (базова) – 1,50 % в день, фіксована (п. 2.3);
Строк позики (строк договору) – 30 днів (п. 2.2);
Дата надання позики – 01.07.2024; дата повернення позики – 31.07.2024.
У таблиці, що міститься у п. 2 Договору наведений розрахунок орієнтовної загальної вартості позики, що складає 7250,00 грн, з яких 2250,00 грн - витрати клієнта (проценти), що нараховані за ставкою 1,50 % в день. 
Реквізити картки позичальника: НОМЕР_1 , на яку згідно договору має бути перерахована позика, зазначені у відомостях про позичальника у кінці договорі та в Додатку № 1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки»
За змістом пункту 5.3 Договору позики, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. 
Відповідно до п. 5.5. Договору позики позичальник попереджений, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за Договором позикодавець має право без згоди позичальника передати свої права кредитора (відступити право вимоги) за договором, залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості. 

14.06.2021 ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) уклали Договір факторингу №14/06/21, за умовами якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові право грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), проценти за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначаються у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 10-12).
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників за формою згідно Додатку № 2 (п. 1.2).
За змістом п. 9.1 Договору факторингу із змінами та доповненнями відповідно до Додаткової угоди № 7 від 13.06.2022 (а.с. 14) даний договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік.
Згідно з п. 3.1 Договору факторингу загальна сума Прав вимоги, що відступається за відповідним Реєстром боржників, Ціна продажу та Одинична ціна визначаються в Додаткових угодах до цього Договору для кожного реєстру боржників і вказується в таких Реєстрах.
Відповідно до наданої суду Додаткової угоди № 44 від 26.11.2024 до договору факторингу № 14/06/21 відбулось відступлення прав вимог згідно Реєстру боржників № 37 від 26.11.2024. Визначені пунктом 3.1 договору факторингу відомості у цій додатковій угоді відсутні (а.с. 15).
До позовної заяви долучено Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 37 від 26.11.2024 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, в якому відсутні  відомості про загальну суму заборгованостей, яка передається (а.с. 16). 
Витяг з Реєстру боржників №37 від 26.11.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, сформований у довільній формі та містить відомості про боржника ОСОБА_1 , яка має заборгованість за договором позики № 2926895 у загальному розмірі 17250,00 грн, з яких: 5000 грн – заборгованість за позикою; 2250 грн – заборгованість по відсоткам; 10000 грн – заборгованість за пенею. (а.с. 17).
Представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» складено розрахунок заборгованості відносно ОСОБА_1 за період з 26.11.2024 по 30.04.2025, з якого видно, що позивач як новий кредитор не змінював суму заборгованості, визначену первісним кредитором та заначену в Реєстрі боржників №37 від 26.11.2024 до договору факторингу (а.с.18).
До позовної заяви долучені реєстраційні, дозвільні та установчі документи щодо ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», якими підтверджується повноваження цих юридичних осіб на здійснення діяльності в сфері надання фінансових послуг, в тому числі шляхом посередництва (а.с. 19-31).

Правове регулювання спірних правовідносин.
Між сторонами існує спір, що виник з кредитних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). 
Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6. п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ст. 11 Закону).
Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Відповідно до 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч. 1 ст. 1082 ЦК України).

Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду.
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Згідно поданих позивачем письмових матеріалів судом встановлено, що 01.07.2024 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 обмінялись електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, щодо укладення Договору позики № 2926895 (з фіксованою процентною ставкою). Позичальниця акцептувала (підписала) запропонований їй позикодавцем договір позики електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора «СК42О2». 
За змістом цього договору позикодавець зобов`язався надати відповідачці 01.07.2024 позику у розмірі 5000,00 грн строком користування на 30 днів -до 31.07.2024, після чого у позичальника виникає зобов`язання повернути позику у строк, визначений договором та сплатити проценти (плату) за користування позикою, які нараховуються за ставкою 1,50 % за кожен день строку позики (за 30 днів)
Доказів надання (перерахування) коштів позики відповідачці на банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, як зазначено у п. 1 Договору та в особистих даних позичальника до договору, суду не надано.
Вказане не дає можливості констатувати у відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України, що договір позики був реальним і на виконання його умов відповідачка дійсно отримала від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошові кошти (позику) на свій рахунок.

Також поданими письмовими доказами підтверджується, що 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено Договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт зобов`язався відступити Факторові право грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб – боржників, перелік яких, підстави виникнення права грошової вимоги, сума грошових вимог та інші дані зазначаються у відповідних Реєстрах боржників, які є невід`ємним додатком договору факторингу.
На підтвердження заявленої суми стягнення, представником позивача надано єдиний документ: витяг з Реєстру боржників №37 від 26.11.2024, де вказано, що боржник ОСОБА_1 має заборгованість за договором № 2926895 від 01.07.2024 у розмірі 17250,00 грн, з яких: 5 000 тгрн – позика; 2 250 грн – відсотки; 10 000 грн – пеня. 
Водночас, суд зауважує, що відомості в Реєстрі боржників є неналежним та недостатнім доказом існування у позичальника відповідної суми заборгованості по всім складовим боргу, оскільки Реєстр боржників не відображає періоду та порядку нарахувань різних за видами сум стягнень, внесені позичальником платежі тощо.
Розрахунку заборгованості за договором позики за період: з 01.07.2024 (дата договору позики) по 26.11.2024 (дата відступлення прав вимоги), складеного первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», який міг би підтвердити суми нарахувань, що зазначені у Реєстрі боржників, на відповідність обставинам справи та умовам договору, суду не надано. Вказане унеможливлює суд перевірити правильність заявленої позивачем суми стягнення.
Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості, що складений позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» за період з 26.11.2024 по 30.04.2025 не відображає обставини, що мають значення для справи: не містить відомостей про надання відповідачці коштів позики 01.07.2024 та не підтверджує, що позикодавець здійснював кредитування відповідачки протягом строку договору позики (30 днів). Також відповідний розрахунок не відображає період прострочення грошового зобов`язання (якщо таке мало місце). Фактично такий розрахунок позивача, лише засвідчує, що після передачі позивачу Реєстру боржників на рахунок нового кредитора грошові кошти на погашення заборгованості від відповідачки не надходили.

Окрім вищевказаного зазначеного суд звертає увагу, що доведенню у цій справі підлягають обставини щодо фактичного переходу права грошової вимоги до відповідачки від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 (справа № 301/2368/14-и) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.
За договором факторингу фактор (у даному випадку ТОВ «ФК «ЄАПБ») має передати грошові кошти клієнту, за що отримує від клієнта (у даному випадку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») право вимоги до боржників за грошовими зобов`язаннями. Тобто за договором факторингу відступлення права вимоги одним кредитором іншому та, відповідно набуття права вимоги до боржників новим кредитором може відбуватися виключно за плату.
Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.
Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.
Такі правові висновки щодо кваліфікуючих ознак договору факторингу виклала Велика Палата Верховного Суду в постановах від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, від 31.10.2018 у справі № 465/646/11, від 11.10.2019 у справі № 910/13731/17 та від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц.
Відповідно до юридичної природи Договору факторингу сума фінансування означає грошові кошти, які фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнта за плату в рахунок відступлення прави вимоги за кредитними договорами, шляхом зарахування їх на рахунок клієнта.
У постанові від 17.01.2020 № 916/2286/16 Верховний Суд вчергове наголосив на тому, що для стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі відступлення права вимоги до інших осіб суд повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості.
Згідно правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №910/16109/14, належними та допустимими доказами відступлення прав вимог є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимог, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги.

Предметом Договору факторингу від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є відступлення прав вимог за зобов`язаннями до боржників за плату (ціна продажу/сума фінансування). Пунктом 3.4 цього Договору встановлено, що моментом виконання фактором грошового зобов`язання, сторони визначили момент надходження ціни продажу за відповідним Реєстром боржників на рахунок клієнта. 
Проте, доказів сплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошових коштів на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», як суми фінансування (ціни продажу) за договором факторингу від 14.06.2021 згідно Реєстру боржників №37 від 26.11.2024, суду не надано.
Згідно поданих письмових матеріалів не вдалося встановити такі істотні умови договору факторингу, як розмір відступлених прав вимоги та їх вартість (ціну продажу), яку ТОВ «ФК «ЄАПБ» повинен був сплатити первісному кредитору ТОВ «1 Безпечне агентство з повернення боргів» за договором факторингу згідно Реєстру боржників №37 від 26.11.2024.
Так, у змісті Додаткової угоди № 44 від 26.11.2024 до договору факторингу щодо відступлення прав вимог за Реєстром боржників № 37 від 26.11.2024 у порушення п. 3.1 договору відсутні відомості про ціну продажу, яку фактор зобов`язується сплатити клієнту за договором факторингу, а також немає відомостей про загальну суму прав вимоги, що відступаються та про кількість боржників.
До позовної заяви долучено Акт прийому-передачі Реєстру боржників № 37 від 26.11.2024 за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, який також не містить відомостей про загальну суму заборгованостей, яка передається, хоч зазначення таких даних вимагається пунктом 3.1 договору.
Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не лише не вказав ціну продажу прав вимоги за Додатковою угодою № 44 від 26.11.2024 до договору факторингу, а й не надав жодного документа про виконання п. 3.2 Договору щодо сплати фактором клієнту ціни продажу прав вимоги за відповідним Реєстром боржників.
У змісті позову представник позивача загально виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, посилаючись виключно на укладання електронного договору позики між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 від 01.07.2024 та на витяг з Реєстру боржників №37 від 26.11.2024, як додаток до договору факторингу від 14.06.2021, де вказана сума заборгованості відповідача та її складові, при тому, що доказів на підтвердження переказу коштів позики позичальнику, а також доказів повної оплати фінансування (ціни продажу) за договором факторингу, додаткової угоди до нього та Реєстру боржників суду не надано. 

Таким чином, у даній суд встановив відсутність доказів, які б підтверджували: 1) реальність договору позики, а саме докази: перерахування (надання) відповідачці коштів в позику в сумі 5000,00 грн із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, як зазначено у п. 1 Договору позики № 2926895 від 01.07.2024; 2) розмір заборгованості ОСОБА_1 на загальну суму 17 250,00 грн, право вимоги на яку за твердженням представника позивача перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК» ЄАПБ»; 3) фінансування права вимоги та проведення розрахунків між клієнтом та фактором (позивачем у справі) за договором факторингу.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведення фактично усіх обставин, на яких ґрунтуються (повинні гуртуватись) позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 . 
Отже, в задоволенні позовних вимог суд відмовляє повністю.
Судові витрати в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в задоволенні позову, відшкодуванню не підлягають.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, ? відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, ЄДРПОУ 35625014.
Відповідачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.О. Залеська