ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65119, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"05" січня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/5751/24	

Суддя Господарського суду Одеської області Цісельський О.В.,
за участю секретаря судового засідання Лінник І.А. 

за участю представників:
від прокуратури: Наумова Т.О., посвідчення,
від позивача: не з`явився,
від відповідача: адвокат Тинів І.Д.,
від третьої особи (позивача) 1: не з`явився,
від третьої особи (позивача) 2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/5751/24
за позовом: Заступника керівника Одеської обласної прокуратури (вул. Пушкінська, № 3, м. Одеса, 65026)
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (вул. Садова, № 5, смт. Сарата, Білгород-Дністровський р-н, Одеська обл., 68200)
до відповідачів: 1) Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (вул. Вернера Крістіана, № 84, с-ще Сарата, Білгород-Дністровський р-н, Одеська обл., 68200);
2) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1. Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави до Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (надалі – Саратська рада) та ОСОБА_1 , в якому просить суд:
визнати незаконним та скасувати рішення VIII скликання Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 24.03.2021 № 175-VIII "Про вилучення комплексу будівель і споруд колишнього дитячого садку з оперативного управління Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Одеської області та оприбуткування за Саратською селищною радою", щодо вилучення комплексу будівель та споруд, Дитячий садок розташованого за адресою: вул. Вернера Крістіана, 83В, в смт. Сарата (пункт 1 рішення).
визнати незаконним та скасувати рішення VIII скликання Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 24.03.2021 № 176-VIII "Про затвердження умов продажу об`єктів малої приватизації", в частині включення для продажу комплекс будівель та споруд, Дитячий садок розташованого за адресою: вул. Вернера Крістіана, 83В, в смт. Сарата (пункт 1 Додатку до рішення);
визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 13.08.2021 між Саратською селищною радою (код СДРПОУ 04379189) та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Судаковим 1.1. 13.08.2021, про що зроблено запис в реєстрі за № 1477, предметом якого є комплекс будівель та споруд, Дитячий садок 1-А, площею 152,1 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1466041651245).
скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на комплекс будівель та споруд, дитячий садочок 1-А (теперішня назва "громадська будівля") загальною площею 202,2 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (номер запису про право власності 43487442, відповідно до Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.12.2021 за № 293032413).
усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні комунальним майном шляхом зобов`язання Райнова І.С. повернути на користь територіальної громади селище Сарата в особі Саратської селищної ради нерухоме майно, а саме: комплекс будівель та споруд, дитячий садочок (теперішня назва "громадська будівля"), що має площу забудови 202,2 м2 за адресою: смт. Сарата вул. Крістіана Вернера, 83В Білгород-Дністровського району Одеської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1466041651245).
1.2. Позовні вимоги Прокурор обґрунтовує тим, що в порушення вимог ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 16 Закону України "Про дошкільну освіту", ст. 80 Закону України "Про освіту", ст. 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" Саратською селищною радою 24.03.2021 було прийнято рішення № 175-VIII "Про вилучення комплексу будівель і споруд колишнього дитячого садку з оперативного управління Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Одеської області та оприбуткування за Саратською селищною радою", у зв`язку з тим, що будівля дитячого садка не використовується, на підставі чого була проведена приватизація майна комунального закладу освіти всупереч його цільовому призначенню, що порушує ст. 53 Конституції України та створює загрозу для використання такого майна без збереження його профілю, а також те що укладений між відповідачами договір купівлі-продажу, суперечить вище зазначеним нормам законодавства України, а тому підлягає визнанню недійсним згідно зі ст. ст. 203, 215 ЦК України.

2. Аргументи учасників справи.
2.1. Аргументи Прокурора.
В обґрунтування поданого позову Прокурором зазначено наступне.
Системний аналіз Конституції України, Закону України "Про освіту", "Про дошкільну освіту", інших законів у сфері освіти дає підстави Прокурору зробити висновок про те, що на державу покладено обов`язок створювати належні та якісні умови для стимулювання і розвитку освіти. Законодавцем передбачено створення дошкільних навчальних закладів, у тому числі на основі державної та комунальної власності, а державне та комунальне майно, надане дошкільним навчальним закладам, повинно використовуватися виключно на освітні потреби та з метою сталого розвитку суспільства і держави.
Прокурор вказує, що продаж майна закладу освіти всупереч його цільовому призначенню, порушує ст. 53 Конституції України, та створює загрозу для подальших порушень, у тому числі для подальшого використання такого майна без збереження його профілю, а тому в цьому випадку державний інтерес збігається з інтересами всього українського суспільства, територіальних громад, з яких воно складається, та окремих громадян, оскільки державна політика у сфері освіти і науки відіграє вирішальну роль у забезпеченні розвитку людського капіталу та отриманні економічної вигоди у вигляді сталого зростання й конкурентної економіки, а значить і суспільного та індивідуального добробуту.
Із посиланням на приписи ст. 80 Закону України "Про освіту", Прокурор вказує, що майно Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок), віднесено до майна комунальних закладів освіти, не підлягає вилученню, крім випадків, встановлених законом, а також не підлягає приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу.
Окрім того, Прокурор зазначає, що в силу вимог ст. 25 Закону України "Про освіту" Саратська рада, як орган місцевого самоврядування і яка є засновником Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок), зобов`язана забезпечити утримання та розвиток матеріально-технічної бази заснованого ним закладу освіти на рівні, достатньому для виконання вимог стандартів освіти та ліцензійних умов.
Отже Прокурор зауважує, що приміщення Дитячого садка, яке розташоване за адресою: вул. Крістіана Вернера (вулиця Леніна), 83В, смт. Сарата, Саратського району, Одеської області, на праві комунальної власності належить територіальній громаді смт. Сарата в особі Саратської селищної ради, відповідно до її рішення від 20.03.2013 № 273-VI. 
Однак, як стверджує Прокурор, за зазначеною датою такого рішення не існує, що підтверджується листом Саратської селищної ради № 1568/03-08/1606 від 20.05.2024, яка надала належним чином завірену копію рішення Саратської селищної ради але з іншою датою - від 20.02.2013 № 273-VI "Про передачу майна із спільної власності територіальних громад сіл, селища Саратського району до комунальної власності територіальної громади селища Сарата".
Водночас, Прокурор вказує, що прийнятим 20.02.2013 рішенням Саратської районної ради № 273-VI майно спільної власності територіальних громад Саратського району було передано у комунальну власність територіальної громади селища Сарата в особі Саратської селищної ради, в тому числі і приміщення Дитячого садка по вул. Вернера Крістіана (вулиця Леніна), 83В в смт. Сарата, загальною площею 152,1 м2 з метою забезпечення майном двох дошкільних дитячих груп Комунального закладу "Саратський дошкільний навчальний заклад ясла- садок № 1", а відповідно до рішення Саратської селищної ради від 10.04.2013 № 844-VI було здійснено приймання-передачу майна нежитлових будівель і споруд (приміщень Дитячого садка) з правом оперативного управління Комунальним закладом "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1" та інформацію про це внесено до інвентарної картки № 4, що підтверджується довідкою, виданою Саратською селищною радою від 20.03.2013 за №1055-02-14. Пунктом 2 вказаного рішення майно було закріплено за Комунальним закладом "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1".
Прокурор зазначає, що Комунальний заклад Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1 декілька разів був перейменований та реорганізований шляхом приєднання і, на підставі рішення Саратської селищної ради від 25.05.2016 № 188-VII, припинив свою діяльність шляхом приєднання до Комунального закладу "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 2".
Посилаючись на приписи ст. 16 Закону України "Про дошкільну освіту" (чинному на момент прийняття рішення) Прокурор зауважує, що реорганізація або ліквідація діючих комунальних дошкільних навчальних закладів, а також дошкільних навчальних закладів, допускається лише за згодою територіальної громади (загальних зборів) села, селища, міста або на підставі результатів місцевого референдуму, а вивільнені приміщення ліквідованих комунальних закладів дошкільної освіти мають використовуватися виключно для роботи з дітьми.
Однак, в порушення вимог ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 16 Закону України "Про дошкільну освіту" Саратською селищною радою 25.05.2016 було прийнято рішення № 188-VIІ "Про реорганізацію (приєднання) комунального закладу "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1 Саратської селищної ради Саратського району Одеської області" без проведення громадського обговорення (дозволу) з мешканцями територіальної громади селище Сарата, врахування думки батьків вихованців, що відвідували дошкільний навчальний заклад.
Посилаючись на норми ч 4 ст. 80 Закону України "Про освіту" Прокурор зауважує, що об`єкти та майно комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, тобто, Закон України "Про освіту" містить пряму заборону приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти. Так само приписи ст. 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" встановлюють, що об`єкти соціально-культурного призначення приватизуються з умовою збереження профілю діяльності.
Прокурор зазначає, що у порушення вимог ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 16 Закону України "Про дошкільну освіту", ст. 80 Закону України "Про освіту", ст. 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" Саратською селищною радою було прийнято рішення від 24.03.2021 за № 175-VIII "Про вилучення комплексу будівель і споруд колишнього дитячого садку з оперативного управління Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Одеської області та оприбуткування за Саратською селищною радою", у зв`язку з тим, що будівля дитячого садка - не використовується.
Прокурор зауважує, що того ж дня Саратською селищною радою було прийняте рішення № 176-VIII "Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації Саратської селищної територіальної громади, що підлягають приватизації у 2021 році", яким до переліку об`єктів малої приватизації комунальної власності Саратської селищної територіальної громади на приватизацію у 2021 році була включена нежитлова будівля у смт. Сарата вул. Вернера Крістіана, 83В Одеської області, загальною площею 152,1м2, яка фактично є нежитловою будівлею Дитячого садку 1-А (Саратського закладу дошкільної освіти (ясла- садок) Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області).
Рішенням Саратської селищної ради від 31.05.2021 за № 359-VIII були затверджені умови продажу об`єкта малої приватизації комплексу будівель та споруд, дитячий садок загальною площею 152,1 м2, розташованого за адресою: вул. Крістіана Вернера, 83В смт. Сарата Білгород-Дністровського (Саратського) району Одеської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 1466041651245, форма власності - комунальна, дата реєстрації права комунальної власності 22.01.2018, балансоутримувачем є Саратська селищна рада.
При цьому Прокурор звертає увагу на те, що у п 3.5 додатку 3 вказаного рішення чітко зазначено, що з моменту переходу права власності на об`єкт приватизації покупець, який придбав об`єкт малої приватизації, зобов`язаний виконувати всі умови договору купівлі-продажу об`єкта приватизації, що відповідає приписам ст. 26 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".
Окрім того, Прокурор зауважує, що умовами договору купівлі-продажу було визначено, що на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано, у тому числі за рішенням суду, в разі невиконання іншою стороною зобов`язань, передбачених договором купівлі-продажу, у визначені строки або визнано недійсним за рішенням суду. У разі розірвання в судовому порядку договору купівлі-продажу у зв`язку з невиконанням покупцем договірних зобов`язань приватизований об`єкт підлягає поверненню в державну (комунальну) власність.
Прокурор вказує, що згідно з Протоколом про результати електронного аукціону UA-PS-2021-06-27-000011-2, сформованого 18.07.2021 о 20:31:06 оператором аукціону в відомостях "Статус електронного аукціону" вбачається, що аукціон не відбувся (викуп).
Однак голова Саратської селищної ради 22.07.2021 видав розпорядження за №2 97-ОД "Про приватизацію об`єктів малої приватизації комунальної власності Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області", яким переможцем (покупцем) електронного аукціону UA-PS-2021-06-27-000011-2 з продажу комплексу будівель та споруд Дитячий садок, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 був визнаний єдиний учасник торгів - ОСОБА_1 , який запропонував за об`єкт продажу ціну у розмірі 554984,00 грн (без урахування ПДВ).
Як вказує Прокурор, 13.08.2021 на підставі вказаного рішення між Саратською селищною радою (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, який цього ж дня посвідчено приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Судаковим 1.1., про що зроблено запис в реєстрі за № 1477 і предметом вказаного договору був комплекс будівель та споруд, Дитячий садок, нежитлова будівля освітнього призначення - Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради, загальною площею 152,1 м2, в АДРЕСА_2 .
Надалі, рішенням державного реєстратора від 13.08.2021 за № 598378083 право приватної власності на будівлю Дитячого садка було зареєстровано за ОСОБА_1 .
При цьому, Прокурор звертає увагу на те, що в п. 7 договору купівлі-продажу від 13.08.2021 зазначено про те, що продавець свідчить, що об`єкт продажу перебуває в належному технічному стані, прихованих дефектів, недоліків, самовільних перепланувань немає, є придатним для використання за призначенням.
Також Прокурор вказує на те, що відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу від 13.08.2021 земельна ділянка, на якій розташований комплекс будівель та споруд, дитячий садок, не є сформованою, кадастровий номер на неї не присвоєно, що свідчить про те, що земельна ділянка не є власністю продавця та не перебуває в його користуванні.
Таким чином, на переконання Прокурора, органом місцевого самоврядування - Саратською селищною радою не дотримано вимог законодавства про заборону вилучення та приватизації майна закладів освіти комунальної форми власності, що призвело до порушення інтересів держави у сфері освіти, а саме незаконного вилучення об`єкта нерухомого майна освіти - дитячого садка.
У даному випадку, на переконання Прокурора, оскільки ним встановлено порушення інтересів держави, яке полягає у прийнятті незаконного рішення Саратською селищною радою з відчуження нерухомого майна, а саме комплексу будівель та споруд, Дитячого садка з метою, не пов`язаною з освітнім процесом, оскільки діяльність відповідача 2 не пов`язана з освітнім процесом; не використання майна освітнього закладу для навчального процесу не є підставою для визнання правомірним оспорюваного договору; заборона використання такого приміщення з іншою метою встановлена на законодавчому рівні.
Також, Прокурор вказує, що дії відповідача 1 з продажу майна закладу дошкільної освіти безумовно порушують інтереси територіальної громади, як складової держави, оскільки діти позбавленні права на освіту, бюджет держави недоотримає значні кошти, однак вищезазначене залишилось поза увагою органу місцевого самоврядування - Саратської селищної ради, яка повинна вживати ефективних заходів до забезпечення захисту інтересів громади. Радою не вжито жодних заходів до захисту інтересів громади та держави в цілому, ні шляхом реалізації наданих законом повноважень як органом місцевого самоврядування, ні шляхом подачі позову, ні шляхом прийняття відповідного рішення.
Прокурор зазначає, що у даних правовідносинах порушення інтересів держави полягає в незаконному прийнятті рішення та незаконному відчуженню Саратською селищною радою на користь приватної особи майна дитячого садка освітнього призначення, яке належить територіальній громаді смт. Сарата. Зазначене майно є специфічним об`єктом комунальної власності, адже має обмежену оборотоздатність, що зумовлює встановлення особливого правового режиму його використання та здійснення прав щодо нього.
Отже, на переконання Прокурора, уповноважений державою орган сам є учасником спірних відносин і порушником інтересів держави. У такому випадку визначення цього органу позивачем суперечило б принципу розумності. Отже, статусом позивача має наділятись прокурор, а уповноважений орган має бути відповідачем, що відповідає правовому висновку, викладеному ВП ВС у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18.
Таким чином, Прокурор вважає, що подання ним позову як позивачем, у даному випадку, є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави.
Надаючи оцінку відповідності дій сторін критерію добросовісності та правомірності втручання держави у право власності, Прокурор із посиланням на рішення Конституційного Суду України від 28.04.2021 № 2-р(ІІ)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20), приписи ч. ч. 2-5 ст. 13 ЦК України, правові висновки, викладені ВП ВС у постанові від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21, зазначив, що попри обізнаність відповідачів про освітнє призначення об`єкту продажу та відповідно законодавчу заборону приватизації об`єктів освітнього призначення, ігнорування цього питання відповідачами, свідчить про недотримання Райновим І.С. критерію добросовісності.
Отже, на переконання Прокурора, Райнов І.С., фактично, ще до оформлення права приватної власності, станом на час оголошення та проведення електронного аукціону UA-PS-2021-06-27-000011-2 був обізнаний про належність об`єкту продажу до закладу освіти, а саме: дошкільному навчальному закладу (Дитячий садок).
Обізнаність Райнова І.С. про належність об`єкту продажу до закладів дошкільної освіти, за ствердженням Прокурора, також підтверджується його письмовими заявами, а саме: заяви на участь у приватизації об`єкта малої приватизації від 14.07.2021 щодо об`єкту приватизації комплексу будівель та споруд, Дитячий садок, та письмової згоди щодо взяття на себе зобов`язань, визначених в умовах продажу від 14.07.2021 щодо об`єкту приватизації -комплексу будівель та споруд, дитячий садок.
Також обґрунтовуючи свій позов Прокурор стверджує, що у Звіті про експертну оцінку об`єкта приватизації від 11.05.2021, виготовленим ПП "БВКФ "КУЛЕКСПОБУД" на замовлення Саратської селищної ради зазначено, що комплекс будівель та споруд, Дитячий садок, який введений в експлуатацію в 1933 році. Будівля дитячого садка не експлуатується більше 3-х років, що Замовник несе відповідальність за точність і адекватність всієї наданої Оцінювачу інформації. Замовник одноособово несе відповідальність за всі юридично значимі дії, прийняті ним у зв`язку з даним Звітом, що висновок про вартість об`єкта оцінки є лише незалежним судженням Оцінювача і сам по собі не породжує жодних правових дій щодо об`єкта оцінки.
Тобто на переконання Прокурора, фактично, на час проведення електронного аукціону UA-PS-2021-06-27-000011-2 з продажу об`єкту приватизації (комплекс будівель та споруд, дитячий садок) в період липня місяця 2021 дані щодо вартості оцінюваного об`єкта були не достовірні.
Прокурор також зазначає, що рішенням сесії Саратської селищної ради від 19.08.2021 № 492-VIII Райнову І.С. був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будівель, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням сесії Саратської селищної ради від 17.12.2021 № 660 - VIII був затверджений проект землеустрою щодо відведення Райнову І.С. земельної ділянки з кадастровим номером 5124555100:01:001:0021, площею 0,1250 га, для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будівель, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) за адресою: АДРЕСА_2 (в межах населеного пункту).
На підставі зазначеного рішення, 20.12.2021 між Саратською селищною радою (орендодавець) з одного боку та ОСОБА_1 (орендар) з другого боку був укладений договір оренди землі № 21, об`єктом якого є земельна ділянка площею 0,1250 га, у тому числі: під соціально-культурними об`єктами - 0,1250 га, кадастровий номер 5124555100:01:001:0021, на якій розташований об`єкт нерухомого майна: комплекс будівель і споруд, Дитячий садок -із цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будівель, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), строком на 49 років, тобто до 20.12.2070.
Посилаючись на інформацію, яка міститься у додатку № 4 Порядку ведення Державного земельного кадастру - Перелік угідь з Класифікацією видів земельних угідь, затверджених постановою Кабміна від 17.10.2012 № 1051, відповідно до якої надана в оренду ОСОБА_1 земельна ділянка віднесена до групи 008 підгрупи 03 "Землі під соціально-культурними об`єктами", Прокурор стверджує про приналежність земельної ділянки дошкільному навчальному закладу - дитячому садку.
Окрім наведеного, Прокурор зазначає, що всупереч приписам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", лише на підставі довідки № 383439 від 06.07.2023, виданої ПП "ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП", якою площа об`єкту купівлі-продажу була змінена у зв`язку з уточненням лінійних розмірів та площ приміщень, фактично відбулось безпідставне збільшення загальної площі приміщень з 152,1 м2 на 202,2 м2.
А тому Прокурор вважає, що вказане збільшення загальної площі до 202,2 м2 свідчить про недоотримання Саратською селищною радою коштів за проведення аукціону з продажу нерухомого майна: комплекс будівель і споруд, Дитячий садок, що потягло за собою невірне визначення оцінки нерухомого майна, що Райнов І.С., не отримавши містобудівні умови і обмеження для реконструкції, будівлі нежитлових приміщень з добудовою на земельній ділянці по вул. Крістіана Вернера, 83В, смт. Сарата здійснив реконструкцію/будівництво приміщень без отримання відповідних дозволів, розроблення проектної документації, чим порушив вимоги Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"».
Отже, Прокурор вказує, що зважаючи на те, що спірне майно вибуло з комунальної власності з порушенням вимог чинного законодавства, так як не підлягає приватизації відповідно до вимог Закону України "Про освіту", вбачаються правові підстави для витребування спірного нерухомого майна, а саме комплексу будівель та споруд, Дитячого садка загальною площею 202,2 м2 на користь територіальної громади в особі Саратської селищної ради Одеської області та земельної ділянки кадастровий номер 5124555100:01:001:0021 що, відповідно, є підставою для реєстрації права комунальної власності на наведений об`єкт.
Щодо строків звернення до суду Прокурор вказує на те, що згідно з висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.03.2018 у справі № 607/15489/15-ц, позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, а тому цей позов може бути пред`явлений власником майна протягом всього часу, поки триває порушення. 
Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом усунення перешкод у користуванні цим майном, а тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.
За таких обставин, позовна вимога Прокурора про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні майном спрямована на відновлення порушеного права позивача, а в силу наведених вище норм законодавства, практики Верховного Суду та характеру позову, як негаторного, позовна давність, на переконання Прокурора, до вказаної вище позовної вимоги застосуванню не підлягає.
При цьому, Прокурор посилаючись на приписи ч. 1 ст. 261 ЦК України та висновки, зроблені ВП ВС у постанові від 17.10.2018 у справі № 362/44/17 зазначає, що про факт порушення вимог чинного законодавства, а саме факт вибуття з комунальної власності комплексу будівель та споруд, Дитячий садок, прокуратурі стало відомо у квітні 2024 року за результатами опрацювання витребуваних матеріалів, після чого встановлено наявність підстав для представництва інтересів в суді.
Також Прокурор зазначає, що у даному спорі має місце триваюче правопорушення, тобто проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Окрім наведеного Прокурор із посиланням на п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та на постанови КМУ, якими для запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на території України встановлювався карантин, вказує на те, що загальний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, продовжувався на період до 31.12.2022.
Проте, Прокурор звертає увагу на те, що Указами Президента України та відповідними Законами України з 24.02.2022 на всій території України запроваджено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась та який діє і на теперішній час, а також на те, що 15.03.2022 Верховною Радою України був прийнятий Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" № 2120-ІХ, відповідно до якого Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнені пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного стану позовна давність, визначена у ст. ст. 257-259, 362, 559, 681,728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.
Отже, Прокурор вважає, що фактичне зупинення перебігу позовної давності, передбачене вказаними нормативно-правовими актами, встановлює, що період з 24.03.2021 по дату звернення до суду при обчисленні перебігу позовної давності не зараховується та до теперішнього часу не поновлено.
Враховуючи, що оскаржуване рішення Саратською селищною радою прийнято 24.03.2021, договір купівлі-продажу укладений та підписаний 13.08.2021, а зміна щодо збільшення площі Дитячого садка відбулася 18.07.2023, Прокурор зазначає про те, що строк позовної давності ним не пропущений.

2.2. Аргументи Третьої особи (відповідача) (Саратський ЗДО (ясла-садок)).
Ознайомившись зі змістом позовної заяви Третя особа (позивача) вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки її вимоги є незаконними і необґрунтованими виходячи з наступного.
Так Третя особа, посилаючись на приписи Закону України Про освіту", "Про дошкільну освіту" зазначає, що реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради, а рішення про утворення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу дошкільної освіти незалежно від підпорядкування, типів і форми власності приймає його засновник (засновники).
Засновником закладу дошкільної освіти може бути орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа (зокрема релігійна організація, статут (положення) якої зареєстровано у встановленому законодавством порядку), рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад дошкільної освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника.
Третя особа звертає увагу на те, що Саратська селищна рада була засновником комунального закладу "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1" Саратської селищної ради, який згідно рішення Саратської селищної ради від 25.05.2016 № 188-VII був припинений шляхом реорганізації (приєднання) до Комунального закладу "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 2".
Як вказує Третя особа, відповідно до норм Закону України "Про освіту" передбачено, що до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать, зокрема, нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством, а відповідно до Закону України "Про дошкільну освіту" матеріально-технічна база закладу дошкільної освіти включає будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, інвентар, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інше. Майно закладу дошкільної освіти належить йому на правах, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
На переконання Третьої особи, Саратська селищна рада у межах своєї компетенції своїм рішенням від 10.04.2013 № 844-VI прийняла майно у комунальну власність територіальної громади селища Сарата; затвердила акт приймання - передачі майна із спільної власності територіальних громад сіл, селища Саратського району до комунальної власності територіальної громади селища Сарата.
Окрім того, цим же рішенням Саратська селищна рада вирішила закріпити майно, що зазначене в Акті, за Комунальним Закладом "Саратський ясла-сад № 1" на праві оперативного управління.
Третя особа звертає увагу на те, що в акті приймання - передачі майна із спільної власності територіальних громад сіл, селища Саратського району до комунальної власності територіальної громади селища Сарата від 09.04.2013, затвердженого рішенням Саратської селищної ради від 10.04.2013 № 844-VI, комісією, створеною відповідно до рішення виконавчого комітету Саратської селищної ради від 28.03.2013 № 49, встановлено, що до складу об`єкта передачі входить рухоме майно, що перелічене в акті та запропоновано прийняти зазначене майно із спільної власності територіальних громад сіл, селища Саратського району до комунальної власності територіальної громади селища Сарата згідно переліку.
Виходячи з наведеного, Третя особа вважає, що твердження Прокурора про те, що відповідно до рішення Саратської селищної ради від 10.04.2013 № 844-V1 було здійснено приймання-передачу майна нежитлових будівель і споруд (приміщення Дитячого садка по вул. Вернера Крістіана (вулиця Леніна), 83В в смт. Сарата, загальною площею 152,1 м2) з правом оперативного управління Комунальним закладом "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1", не відповідає реальним обставинам, оскільки згідно Акту приймання-передачі майна із спільної власності територіальних громад сіл, селища Саратського району до комунальної власності територіальної громади селища Сарата від 09.04.2013, затвердженого рішенням Саратської селищної ради від 10.04.2013 № 844-V1, комплекс будівель не був об`єктом приймання-передачі, і як наслідок не закріплявся на праві оперативного управління та не передавався комунальному закладу.
Також Третя особа зазначає, що комплекс будівель не передавався на праві оперативного управління та не перебував на балансі Комунального закладу "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1" та його правонаступника Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Білгород- Дністровського району Одеської області.
Рішенням Саратської селищної ради від 25.05.2016 № I88-VII припинено діяльність Комунального закладу "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1" шляхом реорганізації (приєднання) до Комунального закладу "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 2", що відповідно до приписів ст. 16 Закону України "Про дошкільну освіту" (в редакції на час прийняття рішення Саратської селищної ради 25.05.2016 №188-VII) було віднесено до компетенції Саратської селищної ради і при цьому, на час прийняття рішення Саратської селищної ради 25.05.2016 №188-V11, чинне на той час законодавство не вимагало проведення громадського обговорення (дозволу) з мешканцями територіальної громади селища Сарата, врахування думки батьків вихованців, що відвідували дошкільний навчальний заклад.
Третя особа зауважує про помилковість стверджень Прокурора щодо порушення Саратською селищною радою вимог cт. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", cт. 16 Закону України "Про дошкільну освіту", cт. 80 Закону України "Про освіту" та ст. 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", оскільки Саратська селищна рада своїм рішенням від 24.03.2021 за № 175 - VIII у межах, наданих ій компетенції, вилучала комплекс будівель, який не належав на праві оперативного управління Саратському закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради.
Із посиланням на норми ст. 16, 21 Цивільного кодексу України, Третя особа стверджує, що приймаючи рішення № 175-VIII від 24.03.2021 про вилучення комплексу будівель та споруд колишнього дитячого садку з оперативного управління Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради та оприбуткування їх за Саратською селищною радою, остання не порушила цивільні права та інтереси Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) у зв`язку з тим, що зазначений заклад дошкільної освіти не набував права оперативного управління та не отримував на свій баланс комплекс будівель.
Так саме, з огляду на те, що комунальний заклад "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1 Саратської селищної ради" та його правонаступник - "Саратський заклад дошкільної освіти (ясла- садок) Саратської селищної ради" не набували права оперативного управління та не отримували на свій баланс комплекс будівель, Третя особа вважає, що ствердження Прокурора стосовно оцінки вартості, законності приватизації комплексу будівель, оренди земельної ділянки під цим комплексом будівель, представництва Прокурором від імені територіальної громади тощо, вимоги стосовно визнання недійсним договору купівлі-продажу комплексу будівель, скасування державної реєстрації за Райновим І.С. права власності на комплекс будівель та зобов`язання його повернути на користь територіальної громади є безпідставними та необґрунтованими.
Виходячи з наведеного Третя особа вважає, що позовні вимоги Позивача є незаконними і необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

2.3. Аргументи відповідача 1 (Саратська селищна рада).
Відповідач 1 проти позовних вимог Прокурора заперечує у повному обсязі, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Посилаючись на положення ч. 3 ст. 80 Закону України "Про освіту" відповідач 1 стверджує, що майно закладів освіти може бути вилучене у випадках встановлених законом.
На підтвердження своєї правової позиції відповідач 1 вказує, що випадки в яких майно закладів освіти може бути вилучене, зазначені у ст. 137 Господарського кодексу, відповідно до приписів якої право оперативного управління може бути вилучене власником у трьох випадках, а саме, майно закладів освіти: є надлишковим майном; є майном, що не використовується; є майном, що використовується не за призначенням.
Як зазначає відповідач 1, однією з підстав прийняття рішення Саратської селищної ради від 24.03.2021 № 175-VIII про вилучення спірного майна з оперативного управління є невикористання такого майна суб`єктом господарювання, що підтверджується також й відповідним листом Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради № 12 від 12.03.2021, відповідно до якого зазначений заклад дошкільної освіти надав згоду на вилучення комплексу будівель та споруд колишнього дитячого садка за адресою: Одеська область, Саратський район, смт. Сарата, вулиця Крістіана Вернера, будинок 83В у зв`язку з тим, що будівля не використовується.
Окрім того, Саратська селищна рада зазначає, що факт невикористання спірного майна підтверджується також й відповідними фотографіями, які наявні у відкритому доступі на сайті "Prozzoro" за посиланням: https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2021-06-27-000011-2/ і які наявні у матеріалах справи.
Також в якості підтвердження тривалого невикористання спірного майна відповідач 1 посилається на його опис лоту, який розміщений на вказаному сайті та на Звіт про експертну оцінку комплексу будівель та споруд, дитячий садок , що розташований за адресою: Одеська обл, Саратський р, вул. Вернера Крістіана (вулиця Леніна),будинок 83В.
Отже, відповідач 1 зауважує, що саме те, що спірне майно тривалий час не використовувалося, й стало підставою для прийняття Саратською селищною радою рішення № 175-VIII від 24.03.2021 про вилучення з оперативного управління спірного комплексу будівель та споруд відповідно до ч. 2 ст. 137 ГК України.
На підтвердження вище наведеного Саратська селищна рада посилається на приписи Закону України "Про освіту", Закону України "Про дошкільну освіту", які не містять положень, які би суперечили ч. 2 ст. 137 ГК України та забороняли би вилучення власником майна з оперативного управління закладів освіти (в тому числі й закладів дошкільної освіти).
Окрім наведеного, в обґрунтування можливості вилучення майна з оперативного управління майна закладів освіти у зв`язку з тим, що вони не використовуються, відповідач 1 також послався на висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 08.06.2021 у справі № 923/547/20.
Щодо неналежності спірного майна до майна закладів освіти на момент набуття права власності Саратською селищною радою на спірне майно та, відповідно, не поширення на нього дії Закону України "Про освіту", відповідач 1 зазначив, що станом на момент проведення приватизації спірний комплекс не належав до майна державного чи комунального закладу освіти оскільки, Саратською селищною радою було прийнято рішення від 24.03.2021 № 175-VIII про вилучення з оперативного управління спірного комплексу будівель та споруд відповідно до ч. 2 ст. 137 ГК України. Отже, з моменту прийняття вказаного рішення спірне майно перестало належати закладу освіти, оскільки його вилучили з тих підстав, що воно не використовувалося таким закладом освіти.
Відповідач 1 зауважує, що жодного іншого правового зв`язку, як оперативне управління, спірне майно із закладом освіти не мало та після його вилучення з такого оперативного управління перестало мати будь-яке відношення до закладу освіти.
Окрім того, відповідач 1 стверджує, що спірне майно взагалі не було в оперативному управлінні Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради. Факт не перебування спірного майна в оперативному управлінні підтверджується тим, що Саратська селищна рада, як власник не приймала відповідного рішення про передачу спірного майна в оперативне управління Саратському закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було зареєстроване право оперативного управління на спірне майно за Саратським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявним у матеріалах справи.
Додатково відповідач 1 вказує, що спірне майно не передавалося на баланс Саратському закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради.
Відповідач 1 із посиланням на норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зауважує, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном.
Також відповідач 1 стверджує, що в матеріалах справи взагалі відсутні документи, які свідчать про належність спірного комплексу до закладів освіти, а посилання Прокурора на рішення Саратської селищної ради від 10.04.2013 № 844-VI, відповідно до якого, за ствердженням Прокурора, було здійснено приймання-передачу майна нежитлових будівель і споруд (приміщення Дитячого садка по вул. Вернера Крістіана (вулиця Леніна), 83В в смт. Сарата, загальною площею 152,1 м2) з правом оперативного управління Комунальним закладом "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1" не може бути прийнято до уваги, оскільки як вбачається з Акту приймання-передачі майна із спільної власності територіальних громад сіл, селища Саратського району до комунальної власності територіальної громади селища Сарата від 09.04.2013, затвердженого рішенням Саратської селищної ради від 10.04.2013 № 844-VI, до складу об`єкта передачі входить рухоме майно, що перелічене в акті, яке і запропоновано прийняти із спільної власності територіальних громад сіл, селища Саратського району до комунальної власності територіальної громади селища Сарата згідно переліку.
Щодо зазначення в назві спірного комплексу словосполучення "дитячий садок", Саратська селищна рада зауважує, що сам факт зазначення в назві спірного майна словосполучення "дитячий садок" не свідчить про його належність до закладу освіти.
При цьому відповідач 1 зазначає, що на його переконання, кома між словом споруда та садок у назві комплексу будівель вказує не на конкретизацію назви об`єкта нерухомості та його призначення, а на перелік назв цього об`єкта нерухомості. Наявність у реєстраційній назві об`єкта згадки про "дитячий садок" не створює юридичних наслідків у частині визначення цільового використання чи функціонального призначення об`єкта нерухомості. Навіть якщо спірне майно має в назві "дитячий садок", це автоматично не робить його майном закладу освіти. 
В якості підтвердження своєї арґументації відповідач 1 також посилається на висновки з аналогічного питання, зроблені у справі № 916/3788/24, відповідно до яких суди встановили, що майно, яке лише формально містить у своїй назві слово "школа", але не перебуває на певному праві у закладу освіти і не використовується за освітнім призначенням, не може вважатися таким, що не підлягає приватизації.
Таким чином, відповідач 1 вважає, що сам факт згадки словосполучення "дитячий садок" у назві об`єкта не впливає на його правовий статус як об`єкта нерухомого майна чи на визначення його належності до освітніх установ, а тому доводи Прокурора, що спірний комплекс будівель є придатним для використання тільки як дитячий садок є безпідставними. 
Заперечуючи проти наявності порушень порядку проведення аукціону, а саме не прийняття рішення про зміну умов проведення аукціону шляхом викупу, відповідач 1 зазначає, що механізм процедури викупу доволі детально прописаний в законодавстві України та не передбачає необхідності прийняття селищною радою окремих рішень про зміну умов його проведення, оскільки приписами Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" визначено, що приватизація державного або комунального майна здійснюється шляхом продажу об`єктів права державної або комунальної власності на аукціоні, у тому числі: аукціоні з умовами; аукціоні без умов; аукціоні за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій; аукціоні із зниженням стартової ціни; 2) викупу об`єктів приватизації (ст. 13 Закону).
Саратська селищна рада, зазначає, що своїм рішенням від 24.03.2021 № 176-VIII "Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації Саратської селищної територіальної громади, що підлягають приватизації у 2021 році", включила комплекс будівель який, як вище зазначав відповідач 1, не є майном закладу дошкільної освіти і на який не поширюється заборона приватизації майна, що передбачена ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту".
Саратською селищною радою рішенням від 31.05.2021 № 359-VIII були затверджені умови продажу об`єкта малої приватизації щодо спірного комплексу, зокрема, у п. 3 рішення рада затвердила, що у разі якщо для участі в аукціоні подано заяву на участь в аукціоні від одного покупця, аукціон визнається таким, що не відбувся, а орган приватизації приймає рішення про приватизацію зазначеного об`єкта шляхом викупу безпосередньо такому покупцеві за запропонованою ним ціною, але не нижче стартової ціни.
Відповідач 1 зауважує, що , вказаним пунктом було процитовано положення ч. 8 ст. 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та п. 49 "Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу", затвердженого постановою КМУ № 432 від 10.05.2018, і відповідно до яких, у випадку коли для участі на аукціоні зареєструвалась лише одна особа, то орган приватизації зобов`язаний прийняти рішення про приватизацію об`єкта шляхом викупу безпосередньо такому покупцеві за запропонованою ним ціною, але не нижче стартової ціни.
Відповідач 1 зауважує, що на участь в аукціоні зареєструвався та прийняв участь лише ОСОБА_1 , який запропонував ціну вищу ніж стартова, а тому Саратською селищною радою були виконані вимоги положень вище наведеного законодавства, а саме, 22.07.2021 головою селищної ради було прийнято розпорядження № 97-ОД "Про приватизацію об`єктів малої приватизації комунальної власності Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області", згідно з яким переможцем аукціону був визнаний Райнов І.С.
При цьому відповідач 1 вказує, що чинне законодавство не містить положень, які б зобов`язували вчиняти орган приватизації будь-які інші дії, зокрема приймати рішення про зміну порядку проведення аукціону.
Щодо стверджень Прокурора про те, що територіальна громада нібито недоотримала грошові кошти, оскільки продане відповідачу 2 за договором-купівлі продажу спірне майно мало площу 152, 1м2, а відповідач 2 в подальшому зареєстрував право власності на це саме майно, але вже площею 202,2 м2, що на думку Прокурора, є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним, Саратська селищна рада стверджує, що зазначені доводи є хибними та не відповідають чинному законодавству України, оскільки відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП "Саратське бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомого майна", загальна площа основної будівлі, яка входила до складу комплексу, становила 152,1 м2; саме на спірний комплекс цієї площі територіальною громадою смт. Сарата Одеської області в особі Саратської селищної ради 12.01.2018 було зареєстровано право власності; саме ці будівлі були предметом оцінювання ПП "БВКФ "КУЛЕКСПОБУД" і яким був, на замовлення Саратської селищної ради, підготовлений Звіт про експерту оцінку спірного комплексу, в якому встановлювалась оцінка всіх складових спірного комплексу, незважаючи на те, що в технічному паспорті на спірний комплекс містилась тільки експлікація до плану будівлі - Дитячий сад, площею 152,1 м2.
Враховуючи зазначене, відповідач 1 стверджує, що початкова вартість спірного комплексу формувалась на підставі документів, які на той момент були чинними. Документи, що містили відомості про інші технічні характеристики спірного комплексу на час проведення приватизації були відсутні.
Як вказує відповідач 1, на підставі довідки від 06.07.2023 № 383439, виданої ПП "ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП" до Державного реєстру речових прав були внесено відомості про зміну площі спірного комплексу на 202.2 м2, оскільки, як зазначено у довідці, при проведенні технічної інвентаризації спірного майна були виявлені технічні помилки, а саме при попередній інвентаризації не були враховані підсобні приміщення, а тому площа нерухомого майна змінена в бік збільшення. При цьому відповідач зауважує, що інформація про зміну площі спірного комплексу була внесена ОСОБА_1 до реєстру речових прав вже після укладення договору купівлі-продажу спірного майна, 18.07.2023.
Як вказує Саратська селищна рада, наведене свідчить, що на час проведення аукціону звіт про експертну оцінку спірного комплексу був визнаний належним документом, що не містив критичних недоліків для прийняття рішення про відчуження. Сам лише факт можливого заниження вартості майна не може бути безумовною та самостійною підставою для визнання недійсними результатів аукціону, укладеного договору та витребування майна від добросовісного набувача, адже такий доказ підлягає оцінці виключно у сукупності з іншими істотними обставинами справи, що можуть свідчити про порушення прав та законних інтересів держави, тоді як у даній справі Прокурором не доведено фактів хибності оцінки з метою умисного заниження вартості майна.
Щодо пропущення Прокурором строків позовної давності, відповідач 1 із посиланням на приписи ст. 256, 258 та п.п. 12 Перехідних положень ЦК України зауважив, що вказані норми законодавства не містять положень, які б визначали поширення продовження чи зупинення строків позовної давності на строки визначенні іншими нормативно-правовими актами.
Так відповідач 1 зазначив, що абз. 2 ч. 2 ст. 30 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (в редакції на час прийняття оскаржуваних рішень Саратської селищної ради від 24.03.2021 №175-VIII, 24.03.2021 №176-VIII, договору купівлі-продажу від 13.08.2021) встановлено, що строк позовної давності для звернення з позовом про відмову в затвердженні протоколу аукціону, визнання недійсними результатів приватизації об`єкта малої приватизації або договору купівлі- продажу об`єкта малої приватизації становить три місяці.
Як вказує Саратська селищна рада, оскільки спірний комплекс був проданий ОСОБА_1 , як об`єкт малої приватизації, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню строки позовної давності, передбачені абз. 2 ч. 2 ст. 30 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" і які не підлягають продовженню чи зупиненню.
Додатково відповідач 1 зауважив, що оскаржувані Прокурором рішення Саратської селищної ради є у вільному доступі та розміщені на офіційному сайті Саратської селищної ради, а факт набуття ОСОБА_1 права власності на спірний комплекс органи прокуратури також могли довідатись із офіційних джерел, а саме сайту Прозоро. Уся інформація про вказаний лот міститься за посиланням: https://prozorro.sale/auction/UA-PS-2021-06-27-000011-2/ 
Отже, на переконання відповідача 1, Прокурор мав об`єктивну можливість, починаючи з 24.03.2021, ознайомитись зі змістом вказаних рішень та отримати інформацію щодо можливого порушення зазначеного в позовній заяві законодавства, а відтак ним був пропущений встановлений законодавством строк звернення до суду, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Щодо представництва Прокурором інтересів держави в якості позивача, Відповідач 1 вважає, що у Прокурора відсутні передбачені законодавством підстави, оскільки ч. 3 ст. 23, 24 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
При цьому, відповідач 1 зазначає, що відповідні повноваження органу місцевого самоврядування визначаються з огляду на норми Конституції України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".
Так відповідач 1 вказує, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Виходячи з вищезгаданих положень Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Саратська селищна рада стверджує, що не віднесена до органів державної влади (законодавча, виконавча та судова влада) та має статус органу місцевого самоврядування.
Враховуючи вищезазначене, відповідач 1 вважає, що підстави для звернення до суду, зазначені Прокурором у позові, не відповідають дійсності, а саме, що таке звернення спрямоване на "задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання, використання майна закладу не за призначенням, надання ефективних послуг із освітнього забезпечення дітей, що відповідає функціям прокурора" та підставою пред`явлення цього позову "є загроза порушення інтересів держави у сфері охорони дитинства".
Відтак, на переконання відповідача 1, Прокурором було помилково визначено, що зазначені Прокурором у позові власні (самоврядні) повноваження Саратської селищної ради є наданими (делегованими) законом органу місцевого самоврядування повноваженнями органу виконавчої влади, а тому відповідач 1 вважає, що звернення Прокурора в інтересах держави є безпідставним.
Також Відповідач 1 звертає увагу на те, що з огляду на наведені Прокурором підстави представництва інтересів держави, а саме наявність порушень вимог законодавства, та те, що орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом" вбачається, що Прокурор пред`явив вимогу в інтересах держави в особі територіальної громади, інтереси якої представляє Саратська селищна рада, а отже, фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) в інтересах територіальної громади, інтереси якої в силу законодавства України представляє Саратська селищна рада, до неї самої.
Отже, звертаючись з позовом у даній справі, зокрема, до Саратської селищної ради та визначаючи в якості органу, що уповноважений на здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, а саме в особі територіальної громади, інтереси якої представляє Саратська селищна рада, Прокурор фактично створив спір, за яким позивачем та відповідачем у справі є одна і так ж особа Саратська селищна рада.
Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором. Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому частиною другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
Враховуючи викладене, Саратська селищна рада вважає що позовні вимоги Прокурора є незаконними та необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

2.4. Аргументи відповідача 2 (Райнов І.С.).
Відповідач 2 заперечує проти позовних вимог Прокурора, обґрунтовуючи свою правову позицію доводами та аргументами, які є тотожними доводам та аргументам відповідача 1 – Саратської селищної ради.

3. Процесуальні питання, вирішені судом.
30.12.2024 до канцелярії Господарського суду Одеської області від Прокурора надійшла позовна заява (вх. № 5899/24), яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями того ж дня була передана на розгляд судді Цісельському О.В.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.01.2025 позовна заява Прокурора (вх. № 5899/24 від 30.12.2024) була залишена без руху, а Прокурору був встановлений 7-денний строк з дня отримання цієї ухвали на усунення виявлених судом недоліків.
13.01.2025 до канцелярії Господарського суду від Прокурора надійшла заява (вх. № 978/25) разом із доказами усунення недоліків позовної заяви, визначених в ухвалі суду від 20.12.2024.
Того ж дня до канцелярії Господарського суду від Прокурора надійшли клопотання (вх. № 982/25) про залучення до участі у справі Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та клопотання (вх. № 983/25) про залучення до участі у справі Управління освіти, сім`ї молоді та спорту Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.
20.01.2025 ухвалою Господарського суду позовна заява (вх. № 5899/24 від 30.12.2024) була прийнята до розгляду судом та відкрито провадження у справі № 916/5751/24. Постановлено справу № 916/5751/24 розглядати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 12:40 год. 13.02.2025. 
Даною ухвалою суд також залучив Саратський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.
03.02.2025 до канцелярії суду третьою особою (позивача) були подані пояснення на позов (вх. № 3647/25) разом із додатками, які судом були долучені до матеріалів справи.
04.02.2025 Прокурором до канцелярії суду була подана заява про забезпечення позову (вх. № 2-143/25), яка відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду того ж дня була передана на розгляд судді Цісельському О.В.
05.02.2025 ухвалою Господарського суду заява Прокурора (вх. № 2-143/25 від 04.02.2025) була повернута заявнику.
06.02.2025 до канцелярії суду Саратською селищною радою був поданий відзив на позов (вх. № 4241/25) разом додатками, який судом був долучений до матеріалів справи.
07.02.2025 до канцелярії суду Саратською селищною радою було подане клопотання (вх. № 4418/25) про участь представника відповідача 1 у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису.
11.02.2025 ухвалою Господарського суду клопотання відповідача 1 (вх. № 4418/25 від 07.02.2025) було задоволено.
13.02.2025 відповідач 2 надав через систему "Електронний суд" клопотання (вх. № 4975/25), в якому просив визнати поважними причини неподання та долучити до матеріалів справи письмові докази.
13.02.2025 до канцелярії суду Райновим І.С. був поданий відзив на позов (вх. № 5053/25) разом додатками, який судом був долучений до матеріалів справи.
13.02.2025 у підготовчому засіданні судом було розглянуто клопотання відповідача 2 (вх. № 4975/25 від 13.02.2025), вислухана думка учасників справи та протокольною ухвалою задоволено, також судом було розглянуто клопотання Прокурора про залучення третьої особи (вх. № 983/25 від 13.01.2025), вислухана думка учасників справи та протокольною ухвалою в його задоволені було відмовлено, у зв`язку із неявкою в підготовче засідання представника третьої особи судом була постановлена протокольна ухвала про оголошення перерви в засіданні до 10:00 год. 04.03.2025.
Того ж дня, ухвалою Господарського суду, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України, третя особа (позивача) була повідомлена про дату та час наступного підготовчого засідання.
03.03.2025 відповідач 2 надав через систему "Електронний суд" клопотання (вх. № 6951/25), в якому просив визнати поважними причини неподання та долучити до матеріалів справи письмові докази.
04.03.2025 у підготовчому засіданні судом було розглянуто усне клопотання відповідача 2 про надання йому часу для підготовки та надання процесуальних документів, вислухана думка учасників справи, за результатами чого судом була постановлена протокольна ухвала про оголошення перерви в засіданні до 10:40 год. 18.03.2025.
05.03.2025 ухвалою Господарського суду, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України, третя особа (позивача) була повідомлена про дату та час наступного підготовчого засідання.
18.03.2025 у підготовчому засіданні судом була постановлена протокольна ухвала про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів за ініціативою суду та, після вирішення всіх питань, передбачених ст. 182 ГПК України, постановлена протокольна ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/5751/24 до судового розгляду по суті на 11:00 год. 10.04.2025 й визначена резервна дата розгляду справи по суті на 11:00 год. 29.04.2025.
09.04.2025 відповідач 2 надав через систему "Електронний суд" додаткові пояснення (вх. № 11386/25), заяву про застосування строків позовної давності (вх. № 11388/25) та клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 11536/25).
Того ж дня відповідачем 1 через електронну пошту до канцелярії суду була подана заява про застосування строків позовної давності (вх. № 11523/25).
10.04.2025 у судовому засіданні з розгляду справи по суті суд постановив протокольну ухвалу про залишення без розгляду додаткових пояснень відповідача 2 (вх. № 11386/25 від 09.04.2025), заяву відповідач 2 про застосування строків позовної давності (вх. № 11388/25 від 09.04.2025) долучив до матеріалів справи, заяву відповідача 1 про застосування строків позовної давності (вх. № 11523/25 від 09.04.2025), подану через електронну пошту, протокольною ухвалою залишив без розгляду у зв`язку із порушенням приписів абз 1 ч 6 ст. 6 ГПК України, а також, у зв`язку із об`єктивною неможливістю завершити розгляд справи, судом була постановлена протокольна ухвала про оголошення перерви в судовому засіданні до 11:00 год. 29.04.2025 та визначені резервні дати на 10:40 год. 06.05.2025 та на 10:40 год. 08.05.2025.
11.04.2025 ухвалою Господарського суду, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України, третя особа (позивача) була повідомлена про дату та час наступного судового засідання та про резервні дати.
14.04.2025 до канцелярії суду поштою надійшла заява відповідача 1 за вих.№ 09-10/1394 від 09.04.2025 про застосування строків позовної давності.
29.04.2025 у судовому засіданні з розгляду справи по суті суд постановив протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 14:20 год. 06.05.2025.
Того ж дня, ухвалою Господарського суду, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України, третя особа (позивача) була повідомлена про дату та час наступного судового засідання.
06.05.2025 у судовому засіданні з розгляду справи по суті суд постановив протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 10:40 год. 08.05.2025.
08.05.2025 у судовому засіданні з розгляду справи по суті суд, з урахуванням великого об`єму досліджуваних доказів та об`єктивною не можливістю завершити розгляд справи, за погодженням учасників справи, постановив протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні у межах розумних строків до 14:40 год. 13.05.2025.
Того ж дня, ухвалою Господарського суду, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України, третя особа (позивача) була повідомлена про дату та час наступного судового засідання.
13.05.2025 у судовому засіданні з розгляду справи по суті Прокурор заявив усне клопотання про зупинення розгляду справи до розгляду Об`єднаною палатою ГКС ВС справи № 922/3727/19, яка є подібною справі № 916/5751/24 по предмету позову, змісту позовних вимог та спірним правовідносинам, суд, заслухавши думку учасників справи і за результатами обговорення, постановив протокольну ухвалу про повернення на стадію підготовчого провадження та запропонував Прокурору оформити клопотання у письмовому вигляді, а відповідачам подати письмові пояснення на клопотання Прокурора, у зв`язку із чим постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 15:00 год. 20.05.2025.
Того ж дня Прокурором до канцелярії суду було подано письмове клопотання (вх. № 15279/25) про зупинення провадження у справі № 916/5751/24 до розгляду ОП КГС ВС справи № 922/3727/19.
14.05.2025 ухвалою Господарського суду, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України, третя особа (позивача) була повідомлена про дату та час наступного судового засідання.
Того ж дня відповідач 2 подав через систему "Електронний суд" клопотання (вх. № 15330/25), в якому просив надати його адвокату можливість прийняти участь в судовому засіданні 20.05.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми ВКЗ ЄСІТС, яке ухвалою Господарського суду від 14.05.2025 було задоволено.
19.05.2025 відповідач 2 подав через систему "Електронний суд" клопотання (вх. № 15988/25 від 20.05.2025), в якому просив відкласти судове засідання, призначене на 20.05.2025 у зв`язку із виникненням особистих обставин у його адвоката та заперечення проти зупинення провадження у справі (вх. № 15996/25 від 20.05.2025).
Судове засідання, призначене протокольною ухвалою Господарського суду від 14.05.2025 на 20.05.2025 о 15:00 год., не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.
21.05.2025 ухвалою Господарського суду підготовче засідання у справі № 916/5751/24 було призначено на 14:20 год. 29.05.2025, про що учасники справи були повідомлені через їх електронні кабінети у підсистемі "Електронний суд".
29.05.2025 у підготовчому засіданні судом була проголошена скорочена ухвала про зупинення провадження у справі № 916/5751/24 до закінчення розгляду Судовою палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3727/19 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду. Повний текс ухвали був складений 03.06.2025.
20.08.2025 ухвалою Господарського суду провадження у справі № 916/5751/24 було поновлено та підготовче засідання призначено на 11:20 год. 09.09.2025.
09.09.2025 у підготовчому засіданні судом була постановлена протокольна ухвала про розгляд справи у межах розумних строків з урахуванням приписів ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини, після вирішення всіх питань, передбачених ст. 182 ГПК України, судом була постановлена протокольна ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/5751/24 до судового розгляду по суті на 09:40 год. 09.10.2025 та визначена резервна дата судового засідання на 12:00 год. 28.10.2025.
11.09.2025 ухвалою Господарського суду, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України, третя особа (позивача) була повідомлена про дату та час судового засідання з розгляду справи по суті та про резервну дату.
09.10.2025 у судовому засіданні по справі, у зв`язку із об`єктивною неможливістю завершити розгляд справи, судом була постановлена протокольна ухвала про перерву до 12:00 год. 21.10.2025 та визначена резервна дата судового засідання на 11:00 год. 11.11.2025.
10.10.2025 ухвалою Господарського суду, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України, третя особа (позивача) була повідомлена про дату та час судового засідання з розгляду справи по суті та про резервну дату.
21.10.2025 у судовому засіданні по справі, у зв`язку із об`єктивною неможливістю завершити розгляд справи, судом, з урахуванням ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини, була постановлена протокольна ухвала про розгляд справи у межах розумних строків та про перерву в розгляді справи по суті на 11:00 год. 11.11.2025.
Судове засідання, призначене на 11.11.2025, не відбулось у зв`язку із нестабільним з`єднанням з медіа-сервером та збоєм в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку (ВКЗ), що унеможливило проведення судового засідання в режимі відеоконференції з учасниками справи, які знаходились поза межами суду з використанням технічних засобів представників, а також у зв`язку з подальшим оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.
12.11.2025 ухвалою Господарського суду судове засідання у справі № 916/5751/24 було призначено на 12:00 год. 25.11.2025.
25.11.2025 у судовому засіданні судом постановлено протокольну ухвалу про перерву до 14:20 год. 09.12.2025. Того ж дня ухвалою Господарського суду, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України, третя особа (позивача) була повідомлена про дату та час судового засідання з розгляду справи по суті.
09.12.2025 у судовому засіданні судом, з метою надання можливості учасникам справи підготуватися до судових дебатів, була постановлена протокольна ухвала про перерву до 14:00 год. 25.12.2025.
10.12.2025 ухвалою Господарського суду, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України, третя особа (позивача) була повідомлена про дату та час судового засідання з розгляду справи по суті.
24.12.2025 відповідачі 1 та 2 через систему "Електронний суд" подали свої виступи у судових дебатах, викладені у письмовому вигляді (вх. № 41365/25 та № 41294/25 відповідно), які судом доучені до матеріалів справи.
25.12.2025 в судовому засіданні судом був завершений розгляд справи по суті та учасників справи повідомлено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, яке відбудеться об 11:30 год. 05.01.2026.
В процесі розгляду справи всі подані учасниками справи клопотання та заяви були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах підготовчих та судових засідань.
Під час розгляду справи по суті сторони виступили із вступними промовами, судом були досліджені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи.
Прокурор у своїй вступній промові та судових дебатах заявлені позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у заявах по суті спору та усних поясненнях, просив суд позов задовольнити повністю.
Представник відповідача 1 (Саратської селищної ради) у своїй вступній промові та судових дебатах проти позову заперечував повністю з підстав, викладених у заявах по суті спору та усних поясненнях, просив у його задоволенні відмовити.
Представник відповідача 2 (Райнова І.С.) у своїй вступній промові та судових дебатах проти позову заперечував повністю з підстав, викладених у заявах по суті спору та усних поясненнях, просив у його задоволенні відмовити.
Третя особа (позивача) (Саратський ЗДО (ясла-садок)) про час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно шляхом направлення ухвал суду в її електронний кабінет у підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, проте її представник в судові засідання з розгляду справи по суті не з`явився, про поважність підстав неявки суд не повідомив, як вбачається із письмових пояснень, наявних у матеріалах справи, проти позову Прокурора заперечує, просить суд в задоволенні позову Прокурора відмовити.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень, та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Згідно із нормами ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі – Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема, "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Оскільки Господарським судом під час розгляду цієї справи були створені всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу судом не визнавалась обов`язковою, строк розгляду справи закінчився, а безпідставне затягування строку розгляду справи в даному випадку може призвести до порушення прав осіб, які з`явилися до суду, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи (позивача).
Під час розгляду справи по суті, відповідно до ст.ст. 209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи та їм надана відповідна оцінка.
05.01.2026 після завершення стадії ухвалення судового рішення, судом, відповідно до приписів ст. 240 ГПК України, було проголошено скорочене судове рішення.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.
Відповідно довідки за № 1055-02-14 від 20.02.2013 (т.с. 2, а.с 170), виданої Саратською селищною радою Саратського району Одеської області (надалі - Саратська селищна рада), на балансі ради знаходиться, зокрема, будівля, побудована у 1933 році та розташована по вул. Крістіана Вернера, 83В, що підтверджується інвентарною карткою № 4 (т.с.2, а.с 169).
20.02.2013 рішенням за № 273-VІ Саратська районна рада передала майно, із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Саратського району до комунальної власності територіальної громади селища Сарата, згідно переліку (т.с.1, а.с.167).
10.04.2013 рішенням за № 844-VІ (т.с. 2, а.с. 168) Саратська селищна рада прийняла майно у комунальну власність територіальної громади селища Сарата, затвердила акт приймання-передачі від 09.04.2013, доручила головному бухгалтеру ради взяти на баланс селищної ради прийняте за актом приймання-передачі майно та закріпила за комунальним закладом "Саратський ясла-садок № 1" (надалі – КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок) № 1").
28.04.2016 рішенням Саратської селищної ради за № 167-VІІ "Про внесення змін до рішення Саратської селищної ради VІІ скликання від 16.02.2016 № 86-VІІ "Про перейменування вулиць, площ та провулків селища Сарата" повернуто історичну назву вулиці, на якій розташовано будівлі, КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок) № 1", а саме: з вулиці Леніна на вулицю Крістіана Вернера (т.2 а.с.172, 173).
25.05.2016 рішенням за № 188-VІІ "Про реорганізацію (приєднання) комунального закладу "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1" (т.с. 2, а.с. 175,176) Саратська селищна рада вирішила припинити з 29.08.2016 діяльність КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок) № 1" шляхом реорганізації (приєднання) до КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок) № 2".
30.09.2016 рішенням Саратської селищної ради за № 277-VІІ були внесені зміни до назви КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок) № 2" на КЗ "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)" та затверджений його статут у новій редакції .
Того ж дня рішенням Саратської селищної ради № 281-VІІ (т.с. 2, а.с 177) був затверджений передавальний акт, складений комісією з реорганізації КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок) № 1" (т.с. 2, а.с 178, 179), відповідно до якого правонаступником КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок) № 1" був визначений КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок)", а також в якому визначено, що оскільки майно закладу та матеріально-технічна база перебуває на балансі Саратської селищної ради, до КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок)" майно та матеріально-технічна база не передаються.
Відповідно до Технічного паспорту від 09.09.2017, виготовленого КП "Саратське бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомого майна", нерухоме майно, яке розташоване за адресою: вул. Крістіана Вернера № 83В, селище Сарата Одеської області, складається з: будівлі Дитячий садок, літ "А", площею - 152,1 м2, альтанка, літ. "Б", площею - 16,8 м2, вбиральня, літ. "В", площею – 15,3 м2, сарай, літ. "Г", площею – 14, м2, надвірні споруди № 1-3, розташовані на земельній ділянці загальною площею - 560 м2, з яких під будинком та господарськими будівлями - 258 м2, під двором – 302 м2, та присвоєний інвентарний номер 686 (т.с. 2, а.с 180-188).
13.07.2017 Регіональне відділення ФДМУ по Одеській області листом за № 05-01-03438 (т.с. 2, а. с. 191) повідомило Саратську селищну раду, що об`єкти нерухомого майна, зокрема, дитячий садок, розташований за адресою: Одеська обл., смт Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83В не обліковується в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності та не належить до державної власності.
12.01.2018 на підставі рішення державного реєстратора Саратської селищної ради за територіальною громадою смт Сарата Одеської області в особі Саратської селищної ради було зареєстровано право комунальної власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1466041651245): комплекс будівель та споруд, дитячий садок, площею 152,1 м2, за адресою: Одеська обл., смт Сарата, вул. Крістіана Вернера (вулиця Леніна), 83В, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні відомості (т.с.2, а.с. 189,190).
30.12.2020 Саратська селищна рада своїм рішенням за № 69-VІІІ (т.с. 2, а.с. 191) прийняла із комунальної власності територіальної громади селища Сарата у комунальну власність Саратської селищної територіальної громади КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок)", визначила, що в порядку правонаступництва входить до складу засновників КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок)", змінила назву КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок)" на Саратський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (надалі- Саратський ЗДО (ясла-садок)) та затвердила його статут у нової редакції.
12.03.2021 листом за № 12 Саратський ЗДО (ясла-садок) повідомив Саратську селищну раду про свою згоду на вилучення комплексу будівель та споруд колишнього дитячого садка за адресою: Одеська обл., Саратський район, смт Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83В у зв`язку із його не використанням (т.с. 2, а.с. 171).
24.03.2021 рішенням Саратської селищної ради за № 175-VІІІ (т.с. 2, а.с. 212) з оперативного управління Саратського ЗДО (ясла-садок) був вилучений комплекс будівель та споруд колишнього дитячого садка, що розташований за адресою: Одеська обл., Саратський район, смт Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83В та доручено селищному голові оприбуткувати це майно на баланс Саратської селищної ради.
Того ж дня рішенням Саратської селищної ради за № 176-VІІІ від 24.03.2021 (т.с. 2, а.с. 213,214) був затверджений перелік об`єктів малої приватизації комунальної власності Саратської селищної ради, що підлягали приватизації у 2021 році, згідно додатку до рішення, в якому під п. 2 значився комплекс будівель та споруд, загальною площею 152,1 м2, що розташований за адресою: Одеська обл., Саратський район, смт Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83В.
Також у п. 2 рішенні зазначено, що у разі, якщо об`єкти, які підлягають приватизації у 2021 році не будуть приватизовані, вони підлягають приватизації в наступних роках.
31.03.2021 з оперативного управління Саратського ЗДО (ясла-садок) комплекс будівель та споруд колишнього дитячого садка був вилучений та прийнятий Саратською селищною радою, про що був складений відповідний Акт вилучення (т.с. 4, а.с 215).
11.05.2021 на замовлення Саратської селищної ради Приватним підприємством "Багатопрофільна виробничо-комерційна фірма "КулекспоБуд" був виготовлений Звіт про експертну оцінку Комплексу будівель та споруд, дитячий садок, що розташовані за адресою: Одеська обл., Саратський район, селище Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83В (т.с. 2, а.с. 224-248), відповідно до якого була визначена ринкова вартість Комплексу будівель та споруд, дитячий садок у сумі 453 984,70 грн (без ПДВ).
27.05.2021 відбулось засідання аукціонної комісії з продажу об`єктів комунальної власності Саратської селищної ради, на якому розглядались питання визначення стартової ціни продажу об`єктів малої приватизації та подання їх на затвердження Саратської селищної ради, зокрема, по питанню три порядку денного - визначення стартової ціни продажу комплексу будівель та споруд, дитячого садку, загальною площею 152,1 м2, розташованого за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський (Саратський) район, селище Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83В.
За результатами засідання комісії було прийняте рішення, оформлене Протоколом № 1 (т.с. 2, а.с 217-223), в якому за результатами голосування по третьому питанню порядку денного було запропоновано Саратській селищній раді провести 23.06.2021 аукціон без умов, зі стартовою ціною 453 984,70 грн без урахування ПДВ, а також були запропоновані інші умови аукціону.
31.05.2021 рішенням Саратської селищної ради № 358-VІІІ (т.с. 2, а.с. 216) був затверджений Протокол аукціонної комісії для продажу об`єктів комунальної власності № 1 від 27.05.2021, який є додатком до зазначеного рішення ради, а рішенням за № 359-VІІІ (т.с. 3, а.с. 4,5) Саратська селищна рада затвердила умови продажу об`єктів малої приватизації, зокрема, п. 3 були затверджені умови продажу об`єкта малої приватизації – комплексу будівель та споруд, дитячий садок, загальною площею 152,1 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (т.с. 3, а.с. 6-9).
22.06.2021 на сайті "Prozzoro" (https://prozorro.sale/planning/UA-LR-SSP-2021-06-22-000013-2/) була розміщена інформація щодо умов та об`єкту приватизації.
18.07.2021 оператором електронного аукціону, ТОВ "СМАРТТЕНДЕР", був сформований Протокол про результати електронного аукціону UA-PS-2021 -06-27-000011 -2 (т.с.2, а.с. 250,251) (https://procedure.prozorro.sale/api/protocol/UA-PS-2021-06-27-000011-2/download), відповідно до якого: стартова ціна лоту складала 453 984,70 грн; учасником електронного аукціону був один учасник - ОСОБА_1 , яким була запропонована ціна лота (ціна продажу лота) без урахування ПДВ – 554 984,00 грн; Аукціон не відбувся (викуп).
22.07.2021 розпорядженням голови Саратської селищної ради №97-ОД "Про приватизацію об`єктів малої приватизації комунальної власності Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області" переможцем (покупцем) електронного аукціону UA-PS-2021-06-27-000011-2 з продажу комплексу будівель та споруд Дитячий садок, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , було визнано ОСОБА_1 .
13.08.2021 між Саратською селищною радою (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Судаковим 1.1., про що зроблено запис в реєстрі за № 1477, відповідно до умов п. 1 якого продавець продав та передав, а покупець купив та прийняв від продавця комплекс будівель та споруд, дитячий садок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається: Дитячий садок, 1, А, площа 152,1 м2; альтанка, 2, Б; вбиральня, 3, В; сарай, 4, Г; надвірні споруди № 1-4,5, земельна ділянка, на якій розташований комплекс будівель та споруд, дитячий садок, не є сформованою, кадастровий номер на неї не присвоєно.
Відповідно до п. 7 договору продавець свідчить, що комплекс будівель та споруд, дитячий садок перебуває в належному технічному стані, прихованих дефектів, недоліків, самовільних перепланувань у комплексі немає, комплекс є придатним для використання для призначення. Продавець заявляє та гарантує, що у комплексі, який є предметом даного договору, відсутні будь-які самовільні перепланування, переобладнання, перебудови, добудови, у зазначеному комплексі не проводилося реконструкції.
Пунктом 10 договору визначено, що згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
13.08.2021 на підставі рішення державного реєстратора за № 59837808 за Райновим І.С., на підставі договору купівлі-продажу від 13.08.2021, було зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю, об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1466041651245), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.02.2023 за № 322496024 (т.с. 3, а.с. 23).
29.09.2021 рішенням Саратської селищної ради за № 660-VІІІ (т.с.3, а.с. 15) був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Райнову І.С. для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) за адресою: АДРЕСА_2 (в межах населеного пункту), передано в оренду Райнову І.С. строком на 49 років земельну ділянку (кадастровий номер 5124555100:01:001:0021) загальною площею 0,1250 га для будівництва та обслуговування для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) за адресою: АДРЕСА_2 (в межах населеного пункту), встановлений розмір орендної плати за використання земельної ділянки та уповноважено селищного голову підписати договір оренди землі з ОСОБА_1 
20.12.2021 між Саратською селищною радою (орендодавець) та Райновим І.С. був укладений договір оренди земельної ділянки (т.с.3, а.с. 16-20).
22.12.2021 право оренди земельної ділянки (кадастровий номер 5124555100:01:001:0021) загальною площею 0,1250 га було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію іншого речового права (т.с. 3, а.с. 21).
06.07.2023 ПП "Глав Інвест Груп" видало довідку № 383439 (т.с. 3, а.с 24), в якій зазначило, що згідно з проведеною технічною інвентаризацією було встановлено, що об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_2 і який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 є "Громадською будівлею", що в процесі технічної інвентаризації виявлені технічні помилки, а саме: при проведенні попередньої технічної інвентаризації не були враховані підсобні приміщення та площа змінена у зв`язку із уточненням лінійних розмірів та площ приміщень, що не належить до самочинного будівництва і не є реконструкцією, а тому не підлягає прийняттю в експлуатацією. Загальна площа Громадської будівлі складає 202,2 м2.
10.07.2023 на замовлення Райнова І.С. фізичною особою-підприємцем Кедь А.А. був виготовлений Технічний паспорт на будівлю громадського призначення серія та номер: Т101:3807-1110-6707-5610 (т.с.3, а.с.27-34), відповідно до якого загальна площа будівлі за адресою: вул. Крістіана Вернера, 83В смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області складає 202,2 м2.
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав (т.с. 2, а.с 156,157) на підставі довідки ПП "Глав Інвест Груп" № 383439 від 06.07.2023 та Технічного паспорту серія та номер: Т101:3807-1110-6707-5610, виданого 11.07.2023 ЄДЕССБ, в Державний реєстр речових прав була внесена інформація щодо зміни, а саме: щодо типу об`єкту нерухомого майна - з "комплекс будівель та споруд, дитячий садок" на "громадська будівля", щодо його площі – з 152,1 м2 на 202,2 м2 та щодо складової частини нерухомого майна – зі складу нерухомого майна зникли: альтанка, літ. "Б"; вбиральня, літ. "В" та надвірні споруди № 1-4, 5.
Прокурор вважає, що спірне майно вибуло з комунальної власності з порушенням вимог чинного законодавства, так як не підлягає приватизації відповідно до вимог Законів України "Про освіту", "Про дошкільну освіту" та Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

5. Висновки суду за результатами вирішення спору.
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.
За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.
Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке. Порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Водночас суд зазначає, що Прокурор, звертаючись із позовом до суду, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Надаючи оцінку доводам Прокурора та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним у позові, суд зазначає таке.
Щодо наявності у прокурора підстав для представництва інтересів держави у даній справі.
Питання щодо представництва прокурором інтересів громадянина або держави в господарському суді, а також особливості здійснення ним окремих форм представництва таких інтересів врегульовані положеннями Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та ГПК.
Прокурор у справі №916/5751/24, що розглядається, звернувся до суду з позовом в інтересах держави самостійно.
На підтвердження підстав самостійного представництва інтересів держави прокурор у позовній заяві зазначив, що саме Саратська селищна рада як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, вчинила дії, які негативно впливають на державні інтереси, а тому Саратська селищна рада Одеської області є відповідачем у цій справі, а Прокурор пред`являє позов самостійно.
Перевіряючи правильність застосування норм законодавства, що регулює питання представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Абзацом 1 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" визначений вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді.
Так, Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Вирішення питання про орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, полягає у встановленні органу, який, використовуючи на підставі норм законодавства надані йому повноваження, зобов`язаний з метою захисту інтересів держави вчиняти юридичні дії, що впливають на права та обов`язки суб`єктів спірних правовідносин, зобов`язуючи їх припинити порушення інтересів держави та усунути наслідки цих порушень (зокрема, звертатись до суду з відповідним позовом).
Відповідно до абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Згідно із ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Отже, якщо прокурор звертається до суду з позовною заявою в інтересах держави, він зобов`язаний у позовній заяві вказати підставу для здійснення представництва інтересів, передбачену ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та обґрунтувати її. 
У такому разі статусу позивача набуває або орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (за наявності такого органу), або прокурор (у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду). Процесуальні наслідки відсутності, зокрема, обґрунтування підстави для звернення до суду прокурора визначені статтею 174 ГПК України.
Таким чином, процесуальний статус сторін у справі залежить як від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, так і від наведеного прокурором обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у конкретній справі. У свою чергу суд оцінює наведене прокурором обґрунтування та у випадку встановлення відсутності підстав для представництва застосовує наслідки, передбачені ст. 174 або ст. 226 ГПК України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 зазначила, що у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії, що, на думку прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу відповідача.
Орган державної влади (або місцевого самоврядування), який порушив права держави чи територіальної громади прийняттям незаконного рішення від імені відповідного суб`єкта права, не може (в силу відсутності повноважень на захист) та не повинен (з огляду на відсутність спору з іншим учасником цивільних правовідносин) бути позивачем за позовом прокурора, спрямованим на оскарження незаконного рішення цього ж органу та відновлення порушених прав і законних інтересів держави чи територіальної громади. В процесуальному аспекті орган, який прийняв такий акт, не має зацікавленості у задоволенні позовних вимог, відстоюючи правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорюються позивачем, забезпечується процесуальними повноваженнями відповідача.
При цьому фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор.
Узагальнюючи наведені у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 висновки щодо застосування норм права, ВП ВС виснувала, що:
1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо: орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси; орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;
2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо: відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах або орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
Судом встановлено що Прокурор, звертаючись із позовом у цій справі на обґрунтування підстав самостійного представництва інтересів держави зазначив, що у даних правовідносинах порушення інтересів держави полягає в незаконному прийнятті рішення та незаконному відчуженню Саратською селищною радою на користь приватної особи майна освітнього призначення, яке належить територіальній громаді.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що Прокурор у позовній заяві довів підстави для свого представництва інтересів держави та обґрунтував у чому полягає порушення цих інтересів, визначив Саратську селищну раду одним із співвідповідачів у справі, оскільки селищна рада як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, сама є учасником цих правовідносин і вчинила дії, які, за доводами Прокурора, порушують інтереси держави, отже Прокурором дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".
Щодо суті спору, суд дійшов до наступних висновків.
У позові Прокурор зазначає, що спірне майно – комплекс будівель та споруд колишнього ясла-садка відноситься до будівель закладів дошкільної освіти, а земельна ділянка - до земельних ділянок для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, водночас приписи Законів України "Про освіту", "Про дошкільну освіту" містять пряму заборону приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти, а отже рішення Саратської селищної ради № 175-VIII від 24.03.2021 "Про вилучення комплексу будівель і споруд колишнього дитячого садку з оперативного управління Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Одеської області та оприбуткування за Саратською селищною радою", щодо вилучення комплексу будівель та споруд, Дитячий садок розташованого за адресою: вул. Вернера Крістіана, 83В, в смт. Сарата (пункт 1 рішення) та рішення № 176-VIII від 24.03.2021 "Про затвердження умов продажу об`єктів малої приватизації", в частині включення для продажу комплекс будівель та споруд, Дитячий садок розташованого за адресою: вул. Вернера Крістіана, 83В, в смт. Сарата (пункт 1 Додатку до рішення)- є незаконними та підлягають скасуванню.
Також на переконання Прокурора, договір купівлі-продажу, укладений 13.08.2021 між Саратською селищною радою) та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Судаковим І.І., про що зроблено запис в реєстрі за № 1477, предметом якого є комплекс будівель та споруд, Дитячий садок 1-А, площею 152,1 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1466041651245), підлягає визнанню недійсним на підставі невідповідності його положенням законодавства, відповідно нормам ст. ст. 203, 215 ЦК України, а державна реєстрація за ОСОБА_1 права власності на комплекс будівель та споруд, дитячий садочок 1-А (теперішня назва "громадська будівля") загальною площею 202,2 м2, що знаходиться за адресою смт. Сарата вул. Крістіана Вернера, 83В Білгород-Дністровського району Одеської області (номер запису про право власності 43487442, відповідно до Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.12.2021 за № 293032413) підлягає скасуванню.
На переконання Прокурора, оскільки спірне майно вибуло з комунальної власності з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки не підлягало приватизації відповідно до вимог Законів України "Про освіту", "Про приватизацію державного та комунального майна", вбачаються правові підстави для усунення перешкод власнику спірного майна у розпорядженні та користуванні комунальним майном шляхом зобов`язання Райнова І.С. повернути територіальній громаді селища Сарата в особі Саратської селищної ради нерухоме майно, а саме, комплекс будівель та споруд, дитячий садочок (теперішня назва "громадська будівля"), площею 202,2 м2 за адресою: смт. Сарата вул. Крістіана Вернера, 83В Білгород-Дністровського району Одеської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1466041651245).
Суд не погоджується з такими аргументами Прокурора виходячи з наступного.
Відповідно до абз 3 Преамбули Закону України "Про освіту" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) він регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти.
Відповідно до п. 6, 7 ст. 1 зазначеного Закону закладом освіти є юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність, а засновником закладу освіти - орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника.
Статтею 80 Закону України "Про освіту" визначено, що до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до об`єктів державної і комунальної власності, що підлягають приватизації, належать усі об`єкти права державної і комунальної власності, крім тих, приватизація яких прямо заборонена цим Законом та іншими законами України.
Майно, яке перебуває на балансах державних підприємств, установ, організацій, що не підлягають приватизації, та яке не входить до складу єдиних майнових комплексів, що забезпечують основні види діяльності таких підприємств або більше трьох років не використовуються у виробничій діяльності і подальше їх використання не планується, належить до об`єктів, що підлягають приватизації (абз. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна").
Отже, з огляду на наведені законодавчі норми приватизація спірного нерухомого майна можлива за умови, якщо пряма заборона його приватизації не передбачена Законом України "Про приватизацію державного та комунального майна" та іншими законами України.
Як вбачається зі змісту Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна", його положення не містять прямої заборони на приватизацію спірного майна.
В свою чергу, приписами ч. 4 ст. 80 Закону України "Про освіту" встановлено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням. Отже, Закон України "Про освіту" містить пряму заборону приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти.
Частина 6 ст. 80 та ч. 5 ст. 81 Закону України "Про освіту" регулюють питання можливості використання майна закладів освіти, яке не використовується в освітньому процесі, але не передбачають приватизацію такого майна.
Як вбачається з приписів ч.6 ст. 80, ст. 81 Закону України "Про освіту" вони не містять умов щодо можливості приватизації об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти, яке не використовується в освітньому процесі (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 918/572/19).
Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України.
Частина 1 ст. 203 Цивільного кодексу України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Таким чином, в контексті спірних правовідносин суд вважає, що важливим є вирішення питання щодо приналежності спірного нерухомого майна до майна закладів освіти задля можливості застосування норм, визначених у ч.4 ст.80 Закону України "Про освіту", якими встановлена законодавча заборона приватизації майна закладів освіти.
Згідно ст. 143 Конституції України територіальні громади селища безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності, утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Приписами ч. 2 ст. 327 Цивільного кодексу України встановлено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування..
Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні") від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Згідно п. 30 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції відповідної ради, віднесено, зокрема, прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. 
Абзацом другим п. 30 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" також унормовано, що реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради.
Частина 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності, зокрема, щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. 
Одним із способів зміни форми власності є приватизація, в процесі якої відбувається відчуження на користь фізичних або юридичних осіб майна, що є державною чи комунальною власністю та майна, що належить Автономній Республіці Крим. Порядок відчуження такого майна визначається законами, зокрема Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".
Як встановлено судом, на балансі Саратської селищної ради знаходиться нерухоме майно, зокрема, нежитлова будівля, побудована у 1933 році та розташована по вул. Крістіана Вернера, 83В, (колишня вул. Леніна, 83В), що підтверджується інвентарною карткою № 4 (т.с.2, а.с 169) та довідкою Саратської селищної ради № 1055-02-14 від 20.02.2013 (т.с. 2, а.с 170).
20.02.2013 рішенням за № 273-VІ Саратська районна рада передала майно із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Саратського району до комунальної власності територіальної громади селища Сарата, згідно переліку (т.с.1, а.с.167) та доручено голові районної ради та Саратському селищному голові здійснити передачу-приймання майна, зазначеного у додатку до цього рішення, згідно з порядком, встановленим чинним законодавством України.
Як вбачається з рішення Саратської селищної ради за № 844-VІ від 10.04.2013 (т.с. 2, а.с. 168), Саратська селищна рада: прийняла майно із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Саратського району до комунальної власності територіальної громади селища Сарата за актом (що є додатком до рішення), доручила головному бухгалтеру ради взяти на баланс селищної ради прийняте за актом приймання-передачі майно та закріпила це майно за комунальним закладом "Саратський ясла-садок № 1".
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням за № 188-VІІ 25.05.2016 "Про реорганізацію (приєднання) комунального закладу "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 1" (т.с. 2, а.с. 175,176) Саратська селищна рада вирішила припинити з 29.08.2016 діяльність КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок) № 1" шляхом реорганізації (приєднання) до КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок) № 2" та створити комісію з реорганізації.
Рішенням за № 277-VІІ від 30.09.2016 Саратською селищною радою були внесені зміни до назви з КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок) № 2" на КЗ "Саратський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок)" та затверджений його статут у новій редакції .
Рішенням Саратської селищної ради № 281-VІІ від 30.09.2016 (т.с. 2, а.с 177) був затверджений передавальний акт (т.с. 2, а.с 178, 179), в якому правонаступником КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок) № 1" визначений КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок)", а також визначено, що оскільки майно закладу та матеріально-технічна база перебуває на балансі Саратської селищної ради, то до КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок)" майно та матеріально-технічна база не передаються.
Всі вищезазначені рішення Саратської селищної ради не оскаржувались в судовому порядку.
Судом в ході розгляду справи також встановлено, що відповідно до Технічного паспорту від 09.09.2017, виготовленого КП "Саратське бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомого майна", нерухоме майно, яке розташоване за адресою: вул. Крістіана Вернера № 83В, селище Сарата Одеської області, складається з: будівлі Дитячий садок, літ "А", площею - 152,1 м2, альтанки, літ. "Б", площею - 16,8 м2, вбиральні, літ. "В", площею – 15,3 м2, сараю, літ. "Г", площею – 14, м2, надвірних споруд № 1-3, які розташовані на земельній ділянці загальною площею -560 м2, з яких під будинком та господарськими будівлями - 258 м2, під двором – 302 м2, та присвоєний інвентарний номер 686 (т.с. 2, а.с 180-188).
Відповідно до листа Регіонального відділення ФДМУ по Одеській області № 05-01-03438 від 13.07.2017 (т.с. 2, а. с. 191) дитячий садок, розташований за адресою: Одеська обл., смт Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83В, не обліковується в Єдиному реєстрі об`єктів державної власності та не належить до державної власності.
12.01.2018 за територіальною громадою смт. Сарата Одеської області в особі Саратської селищної ради було зареєстровано право комунальної власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1466041651245): комплекс будівель та споруд, дитячий садок, площею 152,1 м2, за адресою: Одеська обл., смт Сарата, вул. Крістіана Вернера (вулиця Леніна), 83В, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні відомості (т.с.2, а.с. 189,190).
Також з матеріалів справи вбачається, що 30.12.2020 Саратська селищна рада своїм рішенням за № 69-VІІІ (т.с. 2, а.с. 191) прийняла із комунальної власності територіальної громади селища Сарата у комунальну власність Саратської селищної територіальної громади КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок)", визначила, що в порядку правонаступництва входить до складу засновників КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок)", змінила назву КЗ "Саратський ДНЗ (ясла-садок)" на Саратський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області (надалі- Саратський ЗДО (ясла-садок)) та затвердила його статут у нової редакції.
Рішенням Саратської селищної ради № 175-VIII від 24.03.2021(т.с. 2, а.с. 212) "Про вилучення комплексу будівель і споруд колишнього дитячого садку з оперативного управління Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Одеської області та оприбуткування за Саратською селищною радою" (т.с. 2, а.с 212) комплекс будівель та споруд колишнього дитячого садка, що розташоване за адресою: вул. Вернера Крістіана, 83В, в смт. Сарата було вилучено із оперативного управління комунального закладу дошкільної освіти – Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради та доручено селищному голові оприбуткувати зазначене майно на баланс Саратської селищної ради.
Зазначене рішення було прийнято Саратською селищною радою на підставі приписів ст.ст. 24, 137 Господарського кодексу України (чинного на час прийняття рішення) та листа Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) за № 12 від 12.03.2021 (т.с. 2, а.с 171), в якому комунальним закладом дошкільної освіти була надана згода на вилучення комплексу будівель та споруд колишнього дитячого садка у зв`язку із його невикористанням.
Пунктом першим рішення Саратської селищної ради за № 176-VІІІ від 24.03.2021 "Про затвердження переліку об`єктів малої приватизації комунальної власності Саратської селищної територіальної громади, що підлягають приватизації у 2021 році" (т.с. 2, а.с. 213) був затверджений перелік об`єктів малої приватизації комунальної власності Саратської селищної ради, що підлягали приватизації у 2021 році згідно додатку до рішення, у п. 2 якого значився комплекс будівель та споруд, загальною площею 152,1 м2, що розташований за адресою: Одеська обл., Саратський район, смт Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83В (т.с. 2, а.с. 214).
Також у п. 2 цього рішення зазначено, що у разі, якщо об`єкти, зазначені в пункті 1 даного рішення не будуть приватизовані, вони підлягають приватизації в наступних роках.
31.03.2021 з оперативного управління Саратського ЗДО (ясла-садок) комплекс будівель та споруд колишнього дитячого садка був вилучений та прийнятий Саратською селищною радою, про що був складений відповідний Акт вилучення (т.с. 2, а.с 215).
Отже, враховуючи всі обставини цієї справи, які підтверджуються відповідними доказами та не спростовані Прокурором, суд дійшов висновку, що спірне майно колишнього дитячого садка, яке розташоване за адресою: Одеська обл., Саратський район, смт Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83В, на час прийняття оскаржуваних рішень селищної ради №№ 175-VІІІ, 176-VІІІ від 24.03.2021 та укладення договору купівлі-продажу від 13.08.2021 знаходилось у комунальній власності та належало Саратській селищної територіальній громаді в особі Саратської селищної ради на законних підставах.
Водночас, з моменту вилучення спірного об`єкта нерухомого майна з оперативного управління Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради комплексу будівель та споруд колишнього дитячого садка, що розташоване за адресою: вул. Вернера Крістіана, 83В, в смт. Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області, у зв`язку із його не використанням закладом дошкільної освіти у повсякденної діяльності та оприбуткування його на баланс ради, вказане майно не перебувало ні на балансі, ні на праві оперативного управління у закладів освіти Саратської селищної ради. Зазначене підтверджується довідкою Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради № 13 від 30.01.2025 (т.с. 4, а.с 64).
При цьому, суд звертає увагу на те, що у селищі Сарата функціонує навчальний дошкільний заклад - Саратський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради за іншою адресою, а саме: Одеська область, Білгород-Дністровський район селище Сарата, вул. Садова, буд. 5, що підтверджується п. 1.6. Статуту Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради (т.с. 2, а.с. 193) та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради.
Виходячи з вище зазначеного, суд дійшов висновку, що Прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що станом на прийняття Саратською селищною радою оспорюваних рішень №№ 175-VІІІ, 176-VІІІ від 24.03.2021 про вилучення комплексу будівель і споруд колишнього дитячого садку з оперативного управління Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Одеської області та про включення до переліку об`єктів малої приватизації комунальної власності Саратської селищної територіальної громади, що підлягають приватизації у 2021 році, комплекс будівель та споруд, колишнього дитячого садка, був закріплений за закладами, які відносяться до сфери освіти, що виключає в даному випадку можливість застосувати приписи ч.4 ст.80 Закону України "Про освіту", відповідно до яких встановлена законодавча заборона приватизації майна закладів освіти.
Також суд відхиляє доводи Прокурора, що на час прийняття оскаржуваних рішень ради, проведення аукціону та укладення договору купівлі-продажу від 13.08.2023 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно спірне нерухоме майно мало назву – комплекс будівель та споруд, дитячий садок, що є беззаперечним підтвердженням належності спірного об`єкту нерухомості до об`єкта закладів освіти та наявність законодавчої заборони на приватизацію об`єктів та майна державних та комунальних закладів освіти.
За змістом п. 6 ст. 1 Закон України "Про освіту" заклад освіти - юридична особа публічного чи приватного права, основним видом діяльності якої є освітня діяльність.
Засновник закладу освіти - орган державної влади від імені держави, відповідна рада від імені територіальної громади (громад), фізична та/або юридична особа, рішенням та за рахунок майна яких засновано заклад освіти або які в інший спосіб відповідно до законодавства набули прав і обов`язків засновника (п. 7 ст. 1 Закону України "Про освіту").
Як вже зазначалося судом, за змістом ч. 1 ст. 80 Закону України "Про освіту" до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать: нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо; майнові права, включаючи майнові права інтелектуальної власності на об`єкти права інтелектуальної власності, зокрема інформаційні системи, об`єкти авторського права та/або суміжних прав; інші активи, передбачені законодавством. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених законодавством.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що словосполучення "дитячий садок" у назві об`єкту нерухомості (комплекс будівель та споруд, дитячий садок), це назва складової частини об`єкта нерухомого майна, яка не має відношення до закладу освіти – Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради, адже з матеріалів справи вбачається, а Прокурором не спростовано відповідними доказами, що станом на час проведення Саратською селищною радою приватизаційних процедур та укладення договору купівлі-продажу від 13.08.2021 навчальний заклад – Саратський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради - мав право оперативного управління об`єктом нерухомого майна, складовими частинами якого є будівля Дитячий садок, літ "А", альтанка, літ. "Б", вбиральня, літ. "В", сарай, літ. "Г" та надвірні споруди № 1-3, натомість рішенням Саратської селищної ради № 175-VIII від 24.03.2021 із оперативного управління комунального закладу дошкільної освіти – Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради спірне нерухоме майно було вилучене на підставі приписів ст.ст. 24, 137 Господарського кодексу України (чинного на час прийняття рішення) та згоди Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) викладеної у листі за № 12 від 12.03.2021 у зв`язку із його невикористанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Господарського кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки здійснюється через систему організаційно-господарських повноважень територіальних громад та органів місцевого самоврядування щодо суб`єктів господарювання, які належать до комунального сектора економіки і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.
Приписами ч. 2 ст. 137 ГК України визначено, що власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.
За таких обставин дійшов висновку, що позовні вимоги Прокурора щодо визнання незаконним та скасування рішення VIII скликання Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 24.03.2021 № 175-VIII "Про вилучення комплексу будівель і споруд колишнього дитячого садку з оперативного управління Саратського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) Саратської селищної ради Одеської області та оприбуткування за Саратською селищною радою", щодо вилучення комплексу будівель та споруд, Дитячий садок розташованого за адресою: вул. Вернера Крістіана, 83В, в смт. Сарата (пункт 1 рішення) та рішення VIII скликання Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 24.03.2021 № 176-VIII "Про затвердження умов продажу об`єктів малої приватизації", в частині включення для продажу комплексу будівель та споруд, дитячий садок, розташованого за адресою: вул. Вернера Крістіана, 83В, в смт. Сарата (пункт 1 Додатку до рішення) - є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, судом було встановлено, що спірний об`єкт нерухомості до його приватизації був об`єктом комунальної власності, не відносився до майна закладу освіти, не перебував в оперативному управлінні закладу освіти, не належав закладу освіти на підставі іншого речового права та не перебував на його балансі, а також не використовувався закладом дошкільної освіти в освітніх цілях.
При цьому судом враховуються правові висновки, викладені КГС ВС у постанові від 14.01.2025 у справі № 925/1225/20 у подібних правовідносинах.
Щодо наявності порушень при проведенні аукціону суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2021 на засіданні аукціонної комісії з продажу об`єктів комунальної власності Саратської селищної ради було прийнято рішення, оформлене Протоколом №1, відповідно до якого за результатами голосування по третьому питанню порядку денного - визначення стартової ціни продажу комплексу будівель та споруд, дитячого садку, загальною площею 152,1 м2, розташованого за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський (Саратський) район, селище Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83В, було запропоновано Саратській селищній раді провести 23.06.2021 аукціон без умов, зі стартовою ціною 453 984,70 грн без урахування ПДВ, а також були запропоновані інші умови для проведення аукціону.
31.05.2021 рішенням Саратської селищної ради № 358-VІІІ (т.с. 2, а.с. 216) був затверджений Протокол аукціонної комісії для продажу об`єктів комунальної власності № 1 від 27.05.2021, який є додатком до зазначеного рішення ради, а рішенням за № 359-VІІІ (т.с. 3, а.с. 4,5) Саратська селищна рада затвердила умови продажу об`єктів малої приватизації, зокрема, п. 3 рішення були затверджені умови продажу об`єкта малої приватизації об`єкта малої приватизації, комплексу будівель та споруд, дитячий садок, загальною площею 152,1 м2, розташованого за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський (Саратський) район, селище Сарата, вул. Крістіана Вернера, 83В (т.с. 3, а.с. 6-9).
22.06.2021 на сайті "Prozzoro" (https://prozorro.sale/planning/UA-LR-SSP-2021-06-22-000013-2/) була розміщена інформація щодо умов та об`єкту приватизації та порядку проведення електронного аукціону.
У статті 1 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" визначено, що аукціон - спосіб продажу об`єкта приватизації, за яким власником об`єкта приватизації стає покупець, що в ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п.1); аукціон в електронній формі (електронний аукціон) - вид аукціону в режимі реального часу в Інтернеті(п.4); викуп - спосіб продажу об`єкта приватизації одному покупцю (п.9).
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" приватизація державного або комунального майна здійснюється шляхом: 1) продажу об`єктів права державної або комунальної власності на аукціоні, у тому числі: аукціоні з умовами; аукціоні без умов; аукціоні за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій; аукціоні із зниженням стартової ціни; 2) викупу об`єктів приватизації.
Пунктом 49 "Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 432 від 10.05.2018 (в редакції на час проведення аукціону) передбачено, що після надходження від оператора електронного майданчика, через який подано одну заяву на участь в електронному аукціоні, підписаного особою, що подала таку заяву, та оператором протоколу про результати електронного аукціону, орган приватизації опубліковує рішення про приватизацію шляхом викупу через особистий кабінет протягом п`яти робочих днів з дня формування протоколу про результати електронного аукціону, після чого затверджує та опубліковує в електронній торговій системі такий протокол у порядку та строки, визначені пунктом 68 цього Порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.07.2021 оператором електронного аукціону, ТОВ "СМАРТТЕНДЕР", був сформований Протокол про результати електронного аукціону UA-PS-2021-06-27-000011-2 (т.с.2, а.с. 250,251) (https://procedure.prozorro.sale/api/protocol/UA-PS-2021-06-27-000011-2/download), відповідно до якого: стартова ціна лоту складала 453 984,70 грн; учасником електронного аукціону був один учасник - ОСОБА_1 , яким була запропонована ціна лота (ціна продажу лота) без урахування ПДВ - 554 984,00 грн; Аукціон не відбувся (викуп).
Відповідно до ч 8 ст. 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) продаж об`єктів на аукціоні, крім аукціону за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій, здійснюється за наявності не менше двох учасників аукціону та вважається таким, що відбувся, у разі здійснення на аукціоні не менше одного кроку аукціону на підвищення стартової ціни. У разі якщо для участі в аукціоні подано заяву на участь в аукціоні від одного покупця, аукціон визнається таким, що не відбувся, а орган приватизації приймає рішення про приватизацію зазначеного об`єкта шляхом викупу безпосередньо такому покупцеві за запропонованою ним ціною, але не нижче стартової ціни.
22.07.2021 розпорядженням голови Саратської селищної ради №97-ОД "Про приватизацію об`єктів малої приватизації комунальної власності Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області" переможцем (покупцем) електронного аукціону UA-PS-2021-06-27-000011-2 з продажу комплексу будівель та споруд Дитячий садок, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 було визнано ОСОБА_1 .
13.08.2021 між Саратською селищною радою (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Судаковим 1.1., про що зроблено запис в реєстрі за № 1477, відповідно до умов п. 1 якого продавець продав та передав, а покупець купив та прийняв від продавця комплекс будівель та споруд, дитячий садок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який складається: Дитячий садок, 1, А, площа 152,1 м2; альтанка, 2, Б; вбиральня, 3, В; сарай, 4, Г; надвірні споруди № 1-4,5, земельна ділянка на якій розташований комплекс будівель та споруд, дитячий садок не є сформованою, кадастровий номер на неї не присвоєно.
Пунктом 10 договору визначено, що згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
13.08.2021 на підставі рішення державного реєстратора за № 59837808 за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 13.08.2021, було зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю, об`єкт житлової нерухомості (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1466041651245), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.02.2023 за № 322496024 (т.с. 3, а.с. 23).
Таким чином, суд не вбачає порушень під час проведення процедури проведення аукціону з приватизації спірного об`єкту нерухомого майна.
Також суд зазначає, що вище зазначений аукціон в судовому порядку не визнавався недійсним, а дії з відчуження майна комунальної власності не пов`язані із протиправною поведінкою відповідачів.
Отже суд дійшов висновку, що вимоги Прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 13.08.2021 між Саратською селищною радою та ОСОБА_1 , предметом якого є комплекс будівель та споруд, дитячий садок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , задоволенню не підлягають, оскільки Прокурором не доведено порушення відповідачами діючого законодавства в процесі приватизації спірного об`єкта нерухомого майна.
Окрім того, суд вважає за важливе зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.
Частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.01.2021 у справі №922/623/20 у правовідносинах щодо приватизації об`єкта комунальної власності вказала на необхідність надання юридичної оцінки необхідності позбавлення покупця права мирного володіння приватизованим майном, ураховуючи рішення ЄСПЛ про неможливість витребування у добросовісного набувача майна, яке вибуло з володіння держави внаслідок порушень, допущених уповноваженими посадовими особами, які здійснюють функцію управління державним майном (спори щодо порушення частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Позовні вимоги Прокурора про скасування державної реєстрації за Райновим І.С. права власності на комплекс будівель та споруд, дитячий садочок 1-А (теперішня назва "громадська будівля") загальною площею 202,2 м2, що знаходиться за адресою смт. Сарата вул. Крістіана Вернера, 83В Білгород-Дністровського району Одеської області (номер запису про право власності 43487442, відповідно до Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.12.2021 за № 293032413) та про усунення перешкоди у розпорядженні та користуванні комунальним майном шляхом зобов`язання Райнова І.С. повернути на користь територіальної громади селища Сарата в особі Саратської селищної ради нерухоме майно, а саме: комплекс будівель та споруд, дитячий садок (теперішня назва "громадська будівля"), що має площу забудови 202,2 м2 за адресою: смт. Сарата вул. Крістіана Вернера, 83В Білгород-Дністровського району Одеської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1466041651245) задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від визнання недійсним договору купівлі-продажу.
Щодо вимоги Прокурора про повернення на користь Саратської територіальної громади в особі Саратської селищної ради нерухомого майна, а саме: комплекс будівель та споруд, дитячий садок (теперішня назва "громадська будівля"), що має площу забудови 202,2 м2 за адресою: смт. Сарата вул. Крістіана Вернера, 83В Білгород-Дністровського району Одеської області, суд також вважає за важливе зазначити наступне.
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 грудня 2022 року у справі №906/677/19 предметом позову були вимоги прокурора до ТОВ "Обрій Діжитал" про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, зобов`язання повернути майно вартістю 6 500 001,00 грн і скасування запису в Єдиному Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позов обґрунтований тим, що оскаржуване рішення Житомирської міської ради та спірний договір купівлі-продажу від 21.12.2018 не відповідають вимогам статті 4 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та статті 80 Закону України "Про освіту". 
Крім того прокурор зазначав, що спірне нерухоме майно є об`єктом культурної спадщини, а при укладені оспорюваного договору сторонами не було дотримано вимог щодо відчуження такого майна.
У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що судами попередніх інстанцій правомірно зазначено, що звертаючись до суду з вимогою про зобов`язання відповідача повернути спірне нерухоме майно прокурором обрано неефективний спосіб захисту.
Так, за змістом частин 1, 2 статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок).
Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина 1 статті 216 ЦК України) застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним, чи який визнано недійсним.
Отже, звертаючись до суду з позовом, прокурор мав зазначити вимоги про двосторонню реституцію (просити відповідача повернути майно на користь позивача, а останнього зобов`язати повернути відповідачу отримані кошти), оскільки обґрунтування позовних вимог засвідчує, що він висував вимогу як проти позивача, так і проти відповідача, якою є вимога про визнання двостороннього правочину недійсним, внаслідок якої нівелюється правова підстава утримувати майно для ТОВ "Обрій Діжитал", а для позивача - утримувати сплачені йому за такою угодою кошти.
Вимога про застосування наслідків недійсності правочину в порядку, передбаченому статтею 216 ЦК України, не може розглядатися як санкція (покарання) лише для однієї з сторін правочину, за допущене іншою стороною, в даному випадку позивачем, порушення процедури приватизації комунального майна.»
За обставинами справи №916/5751/24 судом встановлено, що оспорюваний договір купівлі-продажу від 13.08.2021 фактично є виконаним обома сторонами, адже Саратська селищна територіальна громада в особі Саратської селищної ради передала ОСОБА_1 спірний комплекс будівель та споруд, а ОСОБА_1 оплатив вартість придбаного майна, проте Прокурор, заявляючи вимогу про повернення спірного майна на користь Саратської селищної ради, не зазначив вимогу про двосторонню реституцію, а саме - не просив Саратську селищну раду зобов`язати повернути ОСОБА_1 отримані кошти.
Доводи Прокурора, що дії ОСОБА_1 під час участі в аукціоні та здійснення купівлі спірного об`єкту нерухомості були недоброчесними, а тому вимоги ст. 216 ЦК України до спірних правовідносин не застосовуються судом відхиляються, оскільки Прокурором у встановленому процесуальним законом порядку не надано належних та допустимих доказів недоброчесної поведінки ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене у сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Прокурора.
Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.
Так, стаття 256 ЦК визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.
Визначення початку перебігу позовної давності міститься у статті 261 ЦК і за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК).
Наслідки спливу позовної давності визначено у статті 267 ЦК, за змістом якої, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина 5).
Водночас суд враховує, що як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт право якого порушене, зокрема держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор лише у таких випадках: якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган.
Поряд із цим, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).
Висновок про застосування позовної давності відображається у мотивувальній частині рішення господарського суду (постанови Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 10.04.2019 у справі № 6/8-09, від 04.06.2018 у справі № 920/225/17, від 25.01.2018 у справі № 910/7394/17).
Відтак, судом не розглядається питання застосування строку позовної давності, заявлене відповідачами, оскільки позовна давність застосовується у випадку встановлення судом порушення прав позивача, тобто за наявності підстав для задоволення позовних вимог. 
Враховуючи, що у цій справі відсутні докази порушення відповідачами прав держави, що є самостійною підставою для відмови в позові, підстави для застосування строку позовної давності відсутні.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Також, одним із принципів господарського судочинства є принцип диспозитивності, який відповідно до статті 14 ГПК України полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою кожну обставину, про яку стверджує сторона. Відповідну обставину треба доказувати так, щоби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування певного факту з урахуванням досліджених доказів видається вірогіднішим, аніж протилежний (такий висновок наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19, від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18, Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (такі висновки наведено у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 904/1017/20).
Так, відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX, яким внесено зміни до ГПК України, зокрема змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову "Вірогідність доказів", викладено її у новій редакції, та фактично впроваджено в господарський процес новий стандарт доказування "вірогідності доказів".
За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Щодо стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Верховний Суд неодноразово зазначав, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК України).
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 910/23713/16, від 14.11.2023 у справі № 904/2063/20, на які посилається прокурор у поданій касаційній скарзі.
Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
З урахуванням наведеного суд відхиляє доводи Прокурора, що під час проведення оцінки була невірно розрахована вартість спірного об`єкта нерухомості, оскільки КП "Саратське бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомого майна" була проведена інвентаризація та виготовлений технічний паспорт на спірний об`єкт нерухомості, відповідно до якого в якості складових частин комплексу будівель та споруд, дитячий садок зазначається: дитячий садок, літ. А, альтанка, літ. Б, вбиральня, літ. В, сарай, літ. Г та надвірні споруди№ 1-4.
На замовлення Саратської селищної ради 11.05.2021 ПП "БВКФ «КулЕкспоБуд" був підготовлений Звіт про експерту оцінку спірного об`єкту нерухомості, в якому було визначено, що ринкова вартість комплексу становила 453 984,70 грн, при цьому, як вбачається зі звіту, оцінка проводилась всіх складових комплексу будівель та споруд, а саме: дитячий садок, літ. А, альтанка, літ. Б, вбиральня, літ. В, сарай, літ. Г та надвірні споруди № 1-4. В подальшому рішенням Саратської селищної ради № 359-VIII від 31.05.2021 було затверджено звіт про експертну оцінку та умови продажу спірного комплексу, яке в судовому порядку не оскаржувалося.
Відхиляючи доводи Прокурора про те, що оцінка спірного об`єкту нерухомості мала проводитися у 2021 році з урахуванням площі 202,2 м2, яка була визначена лише 2023 році, суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що після укладення договору купівлі-продажу від 13.08.2021, Райнов І.С. зареєстрував своє право власності на придбаний об`єкт площею 152,1 м2, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.02.2023 за № 322496024 (т.с. 3, а.с. 23)
При цьому, суд погоджується із ствердженням Прокурора, що збільшення загальної площі спірного об`єкта нерухомості до 202,2 м2 відбулось в порушення приписів Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав (т.с. 2, а.с 156,157) в Державний реєстр речових прав була внесена інформація щодо зміни інформації про об`єкт нерухомості, який належить ОСОБА_1 , а саме: щодо типу об`єкту нерухомого майна - з "комплекс будівель та споруд, дитячий садок" на "громадська будівля", щодо його площі – з 152,1 м2 на 202,2 м2 та щодо складової частини нерухомого майна – зі складу нерухомого майна зникли: альтанка, літ. "Б"; вбиральня, літ. "В" та надвірні споруди № 1-4, 5 які були внесені на підставі довідки ПП "Глав Інвест Груп" № 383439 від 06.07.2023 та Технічного паспорту серія та номер: Т101:3807-1110-6707-5610, виданого 11.07.2023 ЄДЕССБ.
Відповідно до пп.1 п.1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" під терміном "будівництво" розуміється - нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва.
Підпунктом 4 п.1 ст. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що замовник будівництва це фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/або будівельних робіт.
Стаття 34 загаданого Закону встановлює, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. 
Частиною 2 ст. 34 зазначеного Закону встановлено, що зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме: з Технічного паспорту, виготовленого КП "Саратське бюро технічної інвентаризації та реєстрації нерухомого майна" від 09.08.217 (т.с.2, а.с 180-188) та Технічного паспорту, виготовленого ФОП Кедь А.А. від 10.07.2023 (т.с. 3, а.с. 27-34) збільшення площі спірного об`єкту нерухомості відбулось за рахунок перебудови (реконструкції) зазначеного об`єкта.
Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 406 від 07.06.2017 (надалі – Перелік). 
Як встановлено судом, проведення будівельних робіт з перебудови (реконструкції) нежитлових будівель та споруд або громадської будівлі не входять Переліку.
Відповідно до ч.7 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Однак, матеріали справи не містять, а відповідач Райнов І.С. не надав суду доказів отримання дозвільних документів на проведення будівельних робіт для перебудови (реконструкції), спірного об`єкту нерухомості на земельній ділянці по вул. Крістіана Вернера, 83В, смт. Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області.
Проте, встановлені порушення Райновим І.С. приписів Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не впливають на висновки до яких дійшов суд за результатами розгляду цієї справи.
Інші доводи та арґументи Прокурора, що викладені у позові, висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті.
Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вище наведене, судом у цій справі були надані вичерпні обґрунтування своєї правової позиції, інші доводи та аргументи учасників справи не вплинули на висновки суду у цій справі.
Оцінивши подані учасниками справи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що заявлені Прокурором позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, не обґрунтовані належним чином, а тому є такими, що не підлягають задоволенню. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати по справі слід покласти на Одеську обласну прокуратуру. 
Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 79, 86, 129, 202, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ:

1.У задоволені позову – відмовити.
2. Судові витрати по справі № 916/5751/24 покласти на Одеську обласну прокуратуру.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України.
Повне рішення складено 15 січня 2026 р.

Суддя О.В. Цісельський