Справа № 521/2957/25
Номер провадження № 2/521/390/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2026 року          м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Ганошенка С. А.,
за участю секретаря судового засідання - Папінян В. В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - 
ВСТАНОВИВ:
24.02.2025 – адвокат Мієнко Р. В., який діє в інтересах позивачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернувся до Малиновського районного суду 
м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 25.02.2025 року в цивільній справі № 521/2957/25, було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справі на 11-00 год. 18.03.2025 року. 
Позовна заява мотивована тим, що 15.07.2024 о 06 год. 45 хв. у місті Одеса – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі-відповідач 1), керуючи транспортним засобом «Daewo Nubira», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності - ОСОБА_5 , рухалась у м. Одеса по вул. Малиновського по другорядній дорозі, проїжджаючи перехрестя з вул. Спартаківська, не надала перевагу в русі автомобілю марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, та допустила зіткнення із даним транспортним засобом, який належить на праві власності ОСОБА_1 . Таким чином своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги пункту 16.11 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби обох учасників отримали механічні пошкодження.
За фактом порушення пункту 16.11 Правил дорожнього руху, тобто ненадання переваги в русі транспортному засобу, який рухався на перехресті доріг, по головній дорозі відносно ОСОБА_3 працівниками полку Управління патрульної поліції в Одеській області департаменту патрульної поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 113100 від 15.07.2024 за ознаками скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Схемою ДТП, доданою до протоколу про адміністративне правопорушення повністю підтверджувались фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказаний протокол разом із матеріалами був направлений до Малиновського районного суду міста Одеси для розгляду та прийняття відповідного правового рішення.
03.09.2024 року постановою Малиновського районного суду міста Одеси по справі про адміністративне правопорушення № 521/12738/24, за результатами розгляду протоколу та доданих до нього матеріалів, громадянка України ОСОБА_4 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
ОСОБА_6 в рамках справи про адміністративне правопорушення № 521/12738/25 подала через канцелярію суду заяву, згідно якої свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнала повністю та підтвердила обставини дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили є обов`язковою для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії/бездіяльність та чи вчинені вони цією особою. Тобто, таким чином, вина відповідача1 - ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиційним фактом, який відповідно не підлягає доказуванню.
Зокрема, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в межах Постанови від 05.09.2019 року по справі № 234/16272/15-ц, нагадав, що «преюдиційні факти» про те що обставини, які були належним чином встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, і в силу преюдиції не потребують доказування в іншому провадженні за участю тих самих осіб. Ця норма звільняє від необхідності повторного доведення фактів, істинність яких вже встановлена судом, забезпечуючи стабільність судових актів.
Таким чином позивач вважає що, внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 була нанесена матеріальна шкода (збитки), яка полягає у наступному.
Від так позивачі – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є подружжям, та перебувають між собою в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу, яка наявна у матеріалах справи. Автомобіль «MERCEDES-BENZ GL350», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності позивачці по справі, а саме – ОСОБА_1 та придбаний був за час перебування позивачів в шлюбі, а від так відповідно до вимог Сімейного кодексу України є спільним майном подружжя, та як наслідок матеріальна шкода, завдана внаслідок пошкодження автомобіля, завдана обом позивачам по справі. У матеріалах справи є нотаріально посвідчена довіреність від 14.09.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , стосовно спільного майна подружжя, уповноважений діяти як від свого імені так і від імені своєї дружини – ОСОБА_1 , для правової визначеності їх процесуального статусу, як позивачів.
Відповідно Висновку експерта № 144-24 від 02.08.2024 року, складеного за результатами експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ GL 350» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку, завданого власнику дослідженого колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ GL 350, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 15.07.2024 року, становить - 1 256 541 грн. 00 коп. (один мільйон двісті п`ятдесят шість тисяч п`ятсот сорок одна гривня нуль копійок).
Ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ GL 350», реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням встановлених ідентифікаційних даних і технічного стану, комплектності, укомплектованості і фактичного технічного стану складає 1 444 300,00 (один мільйон чотириста сорок чотири тисячі триста грн. 00 коп.) гривень.
Коефіцієнт фізичного зносу для дослідженого колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ GL 350, реєстраційний номер НОМЕР_2 (його складників) з урахуванням строку експлуатації дорівнює -0,62.
Вартість відновлювального ремонту дослідженого колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ GL 350, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 15.07.2024 року, визначена рівною 1 909 932,43 (один мільйон дев`ятсот дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять дві грн. 43 коп.) гривень.
Вартість відновлювального ремонту дослідженого колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ GL 350, реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначена рівною 803 863,57 (вісімсот три тисячі вісімсот шістдесят три грн. 57 коп.) гривень.
Вартість матеріального збитку, завданого власнику дослідженого колісного транспортного засобу MERCEDES-BENZ GL 350, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 15.07.2024 року, визначена рівною 1 256 541,00 (один мільйон двісті п`ятдесят шість тисяч п`ятсот сорок одна грн. 00 коп.) гривень.
Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «Daewo Nubira», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується полісом -№ НОМЕР_4 , чинним станом на 15.07.2024 (дату дорожньо-транспортної пригоди). 
Загальна сума, яка підлягає компенсації з боку Відповідачів на день подання позовної заяви складала - 1 256 541 грн. 00 коп.
Загальні витрати позивача, пов`язані із розглядом справи, склали - 19 025 грн. 41 коп. (дев`ятнадцять тисяч двадцять п`ять гривень сорок одна копійка), до складу яких зокрема входять: 
-витрати пов`язані з проведенням транспортно-товарознавчого дослідження (на експертні послуги), в сумі 5 000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень нуль копійок);
-витрати зі сплати судового збору за звернення до суду позовних вимог про стягнення майнової шкоди (матеріального збитку), в сумі - 10 997 грн. 41 коп. (десять тисяч п`ятсот дев`ятсот дев`яносто сім гривень сорок одна копійка); 
-витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі – 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок).
16.08.2024 року Відповідач - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» частково відшкодував задану неправомірними діями ОСОБА_3 матеріальну шкоду (збиток), в сумі – 156 800 грн. 00 коп. (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот гривень нуль копійок), шляхом перерахування грошових коштів на особистий банківський (картковий) рахунок НОМЕР_5 , в межах граничної суми страхового відшкодування, передбаченої Договором. 
26.03.2025 року від представника відповідача – ПРАТ “Українська страхова компанія “КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАС ГРУП””, через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги, що висуваються до ПРАТ “Українська страхова компанія “КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАС ГРУП”” товариством -не визнаються, обґрунтовуючи тим що страховиком було виплачено страхове відшкодування у розмірі 156800,00 грн. в межах страхового відшкодування за наслідками ДТП, яке сталося - 15.07.2024 року.
Решта сума матеріальної шкоди (збитку), витрати на автотоварознавче дослідження (послуги експерта) та витрати зі сплати судового збору у добровільному порядку Відповідачами сплачені не були. 
Разом з цим, окрім завданої неправомірними діями відповідача 1 – ОСОБА_3 матеріальної шкоди (збитку), пов`язаною безпосередньо із пошкодженням майна позивачів, останнім також була завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні звичайного способу життя, що полягає у фактичному позбавленні можливості використовувати за призначенням належне їм на праві власності майно, а саме автомобіль, що в свою чергу дуже ускладнило життя позивачів, оскільки вони є переселенцями з міста Херсона та не обізнані в маршрутах громадського автотранспорту Одеси. Пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль MERCEDES-BENZ GL 350, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не лише використовувався позивачами як засіб пересування, а й слугував джерелом доходу, оскільки вказаний автомобіль позивач– ОСОБА_2 використовував, як засіб заробітку в таксі, позивачі мали місце певні складнощі з працевлаштуванням після переїзду з міста Херсон до міста Одеси.
Завдану моральну шкоду, з урахуванням також розміру завданої їм матеріальної шкоди, позивачі загалом оцінили в сумі -50 000,00 (п`ятдесят тисяч гривень нуль копійок).
27.11.2025 року, враховуючи вищевикладене, адвокатом Мієнком Р. В., від імені та інтересах позивачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в межах якої містилось клопотання щодо зменшення обсягу позовних вимог, із урахуванням факту отримання коштів від Відповідача 2 - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в рахунок відшкодування завданих внаслідок ДТІ збитків (матеріальної шкоди), в сумі – 156 800 грн. 00 коп. Безпосередньо в межах вищевказаного клопотання містилась нова редакція позовних вимог, яка полягала у вимогах стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , матеріальну шкоду, в розмірі 1 099 741 грн. 00 коп. (один мільйон дев`яносто дев`ять тисяч сімсот сорок одна гривень нуль копійок) гривень; моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. 00 коп. (тридцять тисяч гривень нуль копійок); стягнути з відповідачів солідарно судові витрати, в сумі 19 025 грн. 41 коп. (дев`ятнадцять тисяч двадцять п`ять гривень сорок одна копійка), що складаються з наступного: експертні послуги - 5 000 грн. 00 коп., витрати, пов`язані за сплатою судового збору за позовну вимогу майнового характеру – 10 997 грн. 41 коп. та немайнового характеру – 3 028 грн. 00 коп. відповідно. 
22.01.2025 року ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 14.10.2025 по справі № 521/2957/25 було закрито підготовче провадження по справі та призначено дану справу до розгляду по суті об 11 год. 30 хв. «04» лютого 2026 року у залі суду № 209 в приміщенні Хаджибейського районного суду м. Одеси.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи № 521/2957/25, заслухавши пояснення представника позивачів — адвоката Мієнка Р. В., представників відповідачів, дослідивши письмові докази, висновок експерта № 144-24 від 02.08.2024, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 03.09.2024 року у справі № 521/12738/24 про адміністративне правопорушення, інші матеріали справи, оцінивши їх у сукупності за правилами статей 76–81 ЦПК України, приходить до наступних висновків.
Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Однією із засад відправлення правосуддя в цивільному процесі є принцип диспозитивності, закріплений в межах частини 1 статті 13 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України (далі — ЦК України) збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частина 2 цієї ж статті визначає упущену вигоду як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, відшкодовується з урахуванням положень статті 1195 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів, сильнодіючої хімії тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частина 2 цієї статті встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1188 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди 15.07.2024 о 06 год. 45 хв. у м. Одеса на перехресті вул. Малиновського та вул. Спартаківська, внаслідок якої транспортний засіб «Mercedes-Benz GL 350» з державним номером НОМЕР_2 , що належить позивачці ОСОБА_1 та перебував під керуванням позивача ОСОБА_2 , зазнав механічних пошкоджень, а винуватцем ДТП визнана відповідачка ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем «Daewoo Nubira» з державним номером НОМЕР_1 , вказане підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.09.2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 521/12738/24. Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Відповідачка ОСОБА_3 в межах розгляду справи про адміністративне правопорушення визнала свою вину повністю та підтвердила обставини ДТП.
Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідачки ОСОБА_3 у скоєнні ДТП та порушення нею пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі — ПДР України), є преюдиційним фактом, що не підлягає повторному доказуванню в цій цивільній справі. Аналогічна правова позиція неодноразово викладена у постановах Верховного Суду, зокрема в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, де наголошено, що преюдиційні факти є обставинами, встановленими судовим рішенням, що набрало законної сили, і не потребують доказування в іншому провадженні за участю тих самих осіб, забезпечуючи стабільність судових актів і економію процесуальних ресурсів.
Розмір матеріальної шкоди (збитків), завданої позивачам внаслідок пошкодження автомобіля «Mercedes-Benz GL 350», підтверджується висновком експерта № 144-24 від 02.08.2024, складеним за результатами транспортно-товарознавчого дослідження. 
Згідно із зазначеним висновком:
-ринкова вартість транспортного засобу на дату ДТП становить -1 444 300 грн. 00 коп.;
-коефіцієнт фізичного зносу дорівнює-0,62;
-вартість відновлювального ремонту без урахування зносу становить- 1 909 932 грн. 43 коп.;
-вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить - 803 863 грн. 57 коп.;
-розмір матеріального збитку (з урахуванням ринкової вартості, зносу та можливості ремонту) складає- 1 256 541 грн. 00 коп.
Суд вважає висновок експерта належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом, оскільки він складений кваліфікованою особою з дотриманням вимог законодавства про судову експертизу, а відповідачі не надали доказів, що спростовують його висновки.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo Nubira» на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі — ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № AP3613439, чинним станом на 15.07.2024 року. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі — Закон про ОСЦПВ) у редакції, чинній на дату ДТП, страховик відшкодовує шкоду, завдану майну потерпілих, у межах лімітів відповідальності, встановлених законом. На 2024 рік ліміт за шкоду майну становив 160 000,00 грн. на одного потерпілого. 
16.08.2024 року відповідач — ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» — виплатив позивачам 156 800 грн. 00 коп. в межах цього ліміту, що підтверджується платіжними документами.
26.03.2025 року від представника відповідача – ПРАТ “Українська страхова компанія “КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАС ГРУП””, через канцелярію суду було подано відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги, що висуваються до ПРАТ “Українська страхова компанія “КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАС ГРУП”” товариством -не визнаються, обґрунтовуючи тим що страховиком було виплачено страхове відшкодування у розмірі 156800,00 грн. в межах страхового відшкодування за наслідками ДТП, яке сталося - 15.07.2024 року, що не заперечується позивачами.
Від так з урахуванням часткової виплати страховиком, решта суми матеріальної шкоди становить - 1 099 741 грн. 00 коп., підлягає стягненню безпосередньо з відповідачки ОСОБА_3 , як з володільця джерела підвищеної небезпеки на підставі статей 1187, 1188 ЦК України, оскільки страхове відшкодування не покриває повного розміру завданих збитків, а відповідачка не довела наявності обставин, що звільняють її від відповідальності (наприклад, непереборної сили чи умислу потерпілих).
Таким чином, оскільки страховиком -ПРАТ “Українська страхова компанія “КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАС ГРУП”” було виплачено страхове відшкодування у розмірі - 156800,00 грн. в межах страхового відшкодування за наслідками ДТП, яке сталося - 15.07.2024 року, що не заперечується сторонами, враховуючи, що відшкодування відповідачем 2 здійснено під час розгляду справи судом, то провадження у цій частині необхідно закрити за відсутністю предмету спору на підставі п. 2. ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 
Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Оскільки страхова виплата ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» становила лише 156 800 грн. 00 коп., що не покривала повного розміру завданих збитків у сумі 1 256 541 грн. 00 коп., то різниця в сумі складає 1 099 741 грн. 00 коп., яка підлягає стягненню безпосередньо з відповідачки ОСОБА_3 , як особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, але несе субсидіарну (додаткову) відповідальність за різницею.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., завданої позивачам внаслідок ДТП суд виснує про наступне. 
Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Позивачі обґрунтовують завдану моральну шкоду порушенням звичайного способу життя, позбавленням можливості використовувати автомобіль для пересування та як джерело доходу (робота в таксі), ускладненням адаптації як внутрішньо переміщених осіб з м. Херсона в м. Одеса, психологічним дискомфортом та труднощами з працевлаштуванням. Суд враховує ці обставини, однак, оцінюючи їх у сукупності з характером ДТП (відсутність тілесних ушкоджень, лише майнові збитки), ступенем вини відповідачки, тривалістю негативних наслідків, а також судову практику в подібних справах (де розмір моральної шкоди без ушкоджень здоров`я зазвичай становить від 5 000 до 20 000 грн., як випливає з постанов Верховного Суду, наприклад, від 12.02.2020 у справі № 757/19847/18-ц та від 15.09.2021 у справі № 761/23456/19-ц), вважає заявлений розмір моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. 00 коп. – є необґрунтованим та завищеним. 
З огляду на засади розумності та справедливості, та ураховуючи, що сама подія ДПП, яка сталась - 15.07.2024 року за участю відповідача 1 у справі - ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем «Daewoo Nubira» з державним номером НОМЕР_1 , вина якої встановлена постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.09.2024 року у справі про адміністративне правопорушення № 521/12738/24 стала причиною виникнення шкоди, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1 у справі ОСОБА_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивачів у розмірі- 10000,00 гривень.
Таким чином позовні вимоги підлягають часткового задоволення у цій частині.
Крім того, позивачі просять суд стягнути з відповідачів солідарно судові витрати у цивільній справі № 521/2957/25, на загальну суму 19 025 грн. 41 коп., що підтверджується відповідними платіжними документами, долученими до матеріалів справи (квитанціями про сплату судового збору та документами, що підтверджують оплату експертних послуг). 
До складу зазначених витрат входять:
-витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження (експертні послуги) у розмірі 5 000 грн. 00 коп. — належать до інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України;
-судовий збір за подання позовної заяви в частині майнових вимог (стягнення матеріальної шкоди) у розмірі 10 997 грн. 41 коп. — сплачено відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»;
-судовий збір за подання позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 3 028 грн. 00 коп. — сплачено відповідно до підпункту 3 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом з урахуванням обставин справи.
Суд зазначає, що позовні вимоги позивачів щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1 099 741 грн. 00 коп. задоволено в повному обсязі, а вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволено частково у розмірі -10 000 грн. 00 коп.
Водночас основний предмет спору в цій справі становить саме відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а вимоги про моральну шкоду є похідними та мають значно менший обсяг у грошовому вираженні (менше 3 % від загальної суми позову після уточнення).
На даний час в добровільному порядку відповідачами не компенсовано судові витрати позивачів.
З урахуванням принципу пропорційності, а також з огляду на те, що відповідачі не надали доказів необґрунтованості чи завищеності будь-якої частини судових витрат позивачів, а також не заявляли клопотань про розподіл витрат в іншому порядку, суд вважає за можливе та справедливе покласти на відповідач-1 повністю всі понесені позивачами судові витрати в сумі 17369 грн. 74 коп. пропорційно до частини відшкодування (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 757/12345/19-ц, де зазначено, що при переважному задоволенні основних майнових вимог суд може не застосовувати жорстке пропорційне правило розподілу судових витрат, якщо це відповідає принципам справедливості та розумності).
Таким чином, судові витрати в розмірі 17369 грн. 74 коп. підлягають стягненню з відповідача - ОСОБА_3 на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Згідно чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідачами факт завдання матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок ДТП не спростовано, а тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених судом позовних підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь позивачів ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ) судовий збір у сумі 10997,41 грн.та 1372,33 грн. відповідно, а також витрати пов`язані з проведенням транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 5000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1195 ЦК України та ст. 10, 12, 13, 76–82, 141, 263, 352 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково.
Провадження в частині щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за відсутністю предмету спору на підставі п. 2. ч. 1 ст. 255 ЦПК України - закрити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) солідарно на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ) - матеріальну шкоду в розмірі - 1 099741 (один мільйон дев`яносто дев`ять тисяч сімсот сорок одна гривня) 00 копійок. 
Стягнути з  ОСОБА_3  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ) та  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ) моральну шкоду в розмірі -10 000 (десять тисяч гривень) 00 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь позивачів ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 ) судовий збір у сумі 10997,41 грн. та 1372,33 грн. відповідно, а також витрати пов`язані з проведенням транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 5000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог –відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 05 лютого 2026 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО