ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Мицик Ю.С.,
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 року Справа № 753/5357/25
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Епель О.В.,
суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року у справі

за позовом  ОСОБА_1 

до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту  патрульної поліції

третя особа, яка не заявляє самостійних 
вимог щодо предмета спору 
на стороні відповідача старший інспектор з о/д ВРОМ ДТП  Управління патрульної поліції у м. Києві  Кривецький Євген Олексійович

про скасування постанови про закриття справи
про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :
Історія справи.
ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач), третя особа: старший інспектор з о/д ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Києві Кривецький Євген Олексійович (далі - Третя особа) в якому просила  про скасування постанови від 25.02.2025 про закриття страви про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 125 КУпАП та повернення матеріалів для належного оформлення за ст. 124 КУпАП до Управління патрульної поліції у м. Києві.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року адміністративний позов було задоволено частково, а саме: скасовано постанову старшого інспектора з о/д ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Києві Кривецького Євгена Олексійовича № 29 від 25.02.2025 про визнанням винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 125 КУпАП та закриття провадження у справі, і надіслано справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що при винесенні оспорюваної постанови інспектором з о/д ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Києві Кривецьким Є.О. не було дотримано вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справа, вирішення її в точній відповідності з законом, а також вимог ст.279 КУпАП щодо порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі щодо дослідження доказів, не було з`ясовано чи винесено уповноваженою особою постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку із встановленням відсутності у діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого частиною першою ст. 286 КК України та передчасно прийнято постанову № 29 від 25.02.2025 про визнанням винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 125 КУпАП та закриття провадження у справі.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, зазначаючи, що УПП в м. Києві є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції і не може бути відповідачем у справі.
Також Апелянт наполягає на правомірності постанови про закриття адміністративного провадження з огляду на закінчення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. 
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції у цій справі прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а від 12.09.2025 - призначено справу до судового розгляду.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу у якому просить у її задоволенні відмовити, а рішення суду - залишити без змін, стверджуючи, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, встановив всі дійсні обставини справи та дійшов законного та обґрунтованого висновку, про скасування постанови № 29 про закриття справи про адміністративне правопорушення. 
Також Позивачка зазначає доводи по суті позовних вимог щодо протиправності спірної постанови.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, зі змісту оспорюваної постанови № 29 від 25.02.2025, встановлено, що 12.12.2024 близько 15:25 годин між будинками по вул. Вербицького, 24-26 в м. Києві, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди в результаті стався наїзд на пішохода ОСОБА_1 , що призвело до тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , чим порушив п. 12.1, 12.3 ПДР України. Внаслідок вказаної пригоди пошкодження транспортних засобів, дорожніх об`єктів та іншого майна відсутні.
Старший інспектор Кривецький Є.О. встановив вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 125 КУпАП згідно довідки слідчого Голосіївського УП, схеми місця ДТП, пояснень, рапортів інспектора УПП у м. Києві, фото з місця події та прийшов до висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення.
Позивачка, вважаючи таку постанову протиправною, звернулася до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законами України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 3 Закону № 580-VIII закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону № 580-VIII передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 14 Закону № 580-VIII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Відповідно до ст. ст. 1,13 Закону України «Про Національну поліцію», поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє колегії суддів стверджувати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, інспектори патрульної поліції та управління патрульної поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.
Отже, відповідні інспектори та управління не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 125 КУпАП - Департамент патрульної поліції.
Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення, про що помилково зазначено судом першої інстанції.
У разі якщо за змістом норми матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, учасником спірних відносин та зобов`язаною особою є інша, ніж особа, до якої пред`явлено позов, підстави для задоволення позову відсутні.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а, від 26 червня 2019 року у справі № 303/3795/17, від 25 вересня 2019 року у справі № 813/5425/15, від 30 вересня 2019 року у справі № 140/72/19.
А згідно з частиною п`ятою ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції не є належним відповідачем у цій адміністративній справі, а його заміна на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку є неможливою, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Проте, суд першої інстанції вищенаведених вимог матеріального і процесуального закону не дотримався, та вирішуючи спір щодо постанови у справі про адміністративне правопорушення, пред`явлений до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції не з`ясував хто є належним відповідачем у цій адміністративній справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача - Департаменту патрульної поліції.
При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.
Оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, правові підстави для вирішення питання щодо правомірності/протиправності спірної постави наразі відсутні.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції підлягає задоволенню, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року - скасуванню, а у задоволенні позовних вимог - відмовити.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року
- скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції, третя особа: старший інспектор з о/д ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції у м. Києві Кривецький Євген Олексійович про скасування постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена.
Судове рішення виготовлено 22 січня 2026 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев