РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2026 року 	м. Рівне	№460/9272/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) про: 
визнання протиправним рішення відповідача від 30.04.2025 за № 172850031514 щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 23.04.2025.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.
За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що в квітні 2025 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (інші роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України), яку за принципом екстериторіальності було направлено до відповідача для розгляду по суті. 30.04.2025 відповідач прийняв оскаржуване рішення №172850031514, яким відмовив позивачу в призначені пенсії, мотивуючи це тим, що пільговий стаж позивача становить 06 років 07 місяців 27 днів, замість необхідних 10 років. Позивач вказує, що відповідач безпідставно не зарахував йому до пільгового стажу усі періоди робот на посаді молодшої медичної сестри операційної. З наведених мотивів, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.
30.06.2025 через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058 право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають жінки, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу 25 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць. За результатами розгляду документів, доданих до заяви позивача про призначення пенсії, встановлено, що його пільговий стаж становить 06 років 07 місяців 27 днів. При цьому, відповідач наголошує, що до страхового та пільгового стажу позивача зараховано всі періоди роботи з урахуванням наказів про проведення атестації робочих місць Отже, пільговий стаж позивача (за Списком № 2) складає менше 10 років, що є недостатнім для визначення права на обраний позивачем вид пенсії. Таким чином, відповідач стверджує, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову повністю.
ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 
Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.
Ухвалою суду від 02.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.
23.04.2025 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком (Список № 2) за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
На підставі пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, за принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії направлено для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
30.04.2024 відповідачем прийнято рішення №/ПС 172850031514, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Список № 2). У спірному рішенні відповідачем зазначені наступні мотиви його прийняття. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають жінки, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць. Вік заявниці - 50 років 02 місяці 07 днів. Страховий стаж заявниці - 32 роки 05 місяців 06 днів. Пільговий стаж за списком № 2 заявниці - 06 років 07 місяців 27 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: до загального страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди роботи з урахуванням наказів про проведення атестації робочих місць. Враховуючи вищезазначене, вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", як такій, що не досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Суд зауважує, що з огляду на предмет спору та зміст спірних правовідносин, ключовим питанням у цій справі є набуття позивачем пільгового стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, досягнення необхідного пенсійного віку та, як наслідок, набуття права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Вирішуючи вказане питання, суд виходить з такого.
З 01.04.1992 введено в дію в повному обсязі Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII). Згідно з Преамбулою, цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій; Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Згідно з Преамбулою, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно зі статтею 9 Закону № 1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За приписами пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з пунктом "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Таким чином, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.
Так, у періоди трудової діяльності позивача порядок ведення трудових книжок визначали Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена Постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (далі -Інструкція № 162), та Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).
Пунктом 1.1 Інструкції № 162 було встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 2.2. Інструкції № 162 було передбачено, що заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу.
У трудову книжку вносяться, зокрема:
відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність;
відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виробляються арабськими цифрами (число та місяць двозначними).
Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.
Згідно з пунктом 4.1. Інструкції № 162, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Також пунктом 1.4. Інструкції № 162 було передбачено, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" (СП СРСР, 1973 № 21, ст. 115) та цією Інструкцією.
Відповідно до пункту 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" (далі – Постанова № 656), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться усім робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державного соціального страхування.
На осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться лише за місцем основної роботи.
Також, пункт 13 Постанови № 656 визначав, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, організації, засвідчуються підписом керівника підприємства, установи, організації або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою.
При цьому, пункт 18 Постанови № 656 встановлював, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберіганні та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тотожні за змістом вимоги щодо ведення трудових книжок встановлювала Інструкція № 58.
Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботі особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтверджень документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Судом встановлено, що належна позивачу трудова книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 13.08.1992) містить наступні записи про його трудову діяльність:
запис № 3 від 02.01.1997 - зарахована на посаду операційної санітарки відділення гнійної хірургії Обласної лікарні м. Рівне (підстава: наказ № 13-ос від 14.01.1997);
запис № 4 від 01.04.1997 - переведена на посаду операційної санітарки чергової постійно відділення гнійної хірургії (підстава: наказ № 76-ос від 03.04.1997) найменування посади санітарки змінено на найменування посади молодшої медсестри (підстава: наказ № 85-ос від 04.04.1998);
запис № 5 від 15.12.2008 - переведена на посаду молодшої медсестри операційної чергової відділення гінекології (підстава: наказ № 194-ос від 15.12.2008).
Також, у трудовій книжці позивача містяться записи про №№ 6-9 про зміну назви закладу місця роботи позивача з Обласної лікарні м. Рівне на Комунальне підприємство "Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка" Рівненської обласної ради.
Суд зауважує, що вказані вище записи у трудовій книжці не містять відомостей про атестацію робочого місця позивача за умовами праці, у зв`язку з чим із заявою про призначення пенсії позивачем була надана уточнююча довідка.
Так, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 06.03.2025 № 105, виданої Комунальним підприємством "Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка" Рівненської обласної ради, ОСОБА_2 працювала повний робочий день в комунальному підприємстві "Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка" Рівненської обласної ради з 02.01.1997 по 14.12.2008 на посадах: з 02.01.1997 прийнято на посаду операційної санітарки відділення гидив, хірургії, тимчасово (наказ від 14.01.1997 № 13-ОС); з 01.04.1997 переведено на посаду операційної санітарки чергова постійно відділення гнійної хірургії (наказ від 03.04.1997 № 76-ОС); з 01.04.1998 найменування посади санітарки змінено на найменування посади молодшої медсестри (наказ від 04.04.1998 №85-ОС). Виконувала: безпосередньо обслуговувала хворих; допомагала сестрам медичним операційним перед та під час оперативних втручань; своєчасно доставляла на гістологічне та бактеріологічне дослідження матеріал, зібраний під час операції; збирала, сортувала, дезінфікувала використані вироби медичного призначення та сміття; проводила поточне та генеральне прибирання операційної у відповідності до санітарно-гігієнічних вимог, які висунуті до закладів охорони здоров`я; проводила дезінфекцію та перед стерилізаційну очистку інструментів. Робочий тиждень 40 год, інших робіт одночасно не виконує. За професією, посадою молодша медична сестра операційна чергова відділення гнійної хірургії, що передбачена Списком № 2, розділ ХХV "Охорона здоров`я та соціальна допомога", код КП 5132, підтверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 по результатах атестації робочого місця за умовами праці наказами по КП "РОКЛ ім. Ю. Семенюка" POP, яка вперше проведена 29.08.1995 (№ 149-0/0 від 29.08.1995, № 60-ОД від 02.03.1998, № 135-ОД від 20.05.2003, № 147-ОД віл 19.05.2008), підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення на вказаній в довідці роботі. За період з 02.01.1997 по 14.12.2008 пільговий стаж особи становить - 11 років 11 місяців 12 днів. Підстава для видачі довідки: книги наказів за 1997-2008 роки, особова картка працівника форми П2, особові рахунки на заробітну плату. Додаткові відомості: виконує вимоги санітарно-протиепідемічного режиму; проводить поточне та генеральне прибирання операційної у відповідності до санітарно-гігієнічних вимог, які пред`являються до закладів охорони здоров`я; розводить дезінфікуючі та миючі засоби; допомагає сестрі медичній при транспортуванні хворого в операційну та з операційної; транспортує бікси в стерилізаційну та із централізованого стерилізаційної відділення.
Крім того, в матеріалах судової справи містяться копії наказів, якими стверджується атестація робочого місця позивача за умовами праці та підтвердженого його право на пільгове пенсійне забезпечення, а саме: від 29.08.1995 № 149-од "Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці"; від 02.03.1998 № 60-од "Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці"; від 20.05.2003 № 135-ОД "Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці"; від 19.05.2008 № 147-ОД "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження права працівників на пільгове пенсійне забезпечення, інші пільги та компенсації передбачені чинним законодавством".
За правилами пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років.
Таким чином, суд констатує, що в межах спірних правовідносин роботодавцем позивача було дотримано умову щодо проведення атестації робочого місця за умовами праці не рідше ніж один раз на п`ять років.
У періодах роботи позивача з 02.01.1997 по 14.12.2008 діяли Список № 2 виробництв, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, Список № 2 виробництв, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, та Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.
Зазначені списки у відповідних розділах передбачали професії операційної санітарки та молодшої медичної сестри операційної як такі, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Отже, професії "операційна санітарка" та "молодша медична сестра операційна", на яких працював позивач, передбачені Списком № 2.
Враховуючи наявні у законодавстві положення, суд дійшов висновку, що виконання позивачем роботи "операційної санітарки"/"молодшої медичної сестри операційної" в Комунальному підприємстві "Рівненська обласна клінічна лікарня імені Юрія Семенюка" Рівненської обласної ради в період з 02.01.1997 по 14.12.2008 передбачало наявність шкідливих умов праці та відповідало вимогам до характеру виконуваної роботи, виконання якої дає право на пільгове пенсійне забезпечення.
Зважаючи на це, період роботи з 02.01.1997 по 14.12.2008, що в календарному обчисленні становить 11 років 11 місяців 13 днів, має бути зарахований позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 в повному обсязі.
Натомість, наявним у справі розрахунком стажу позивача стверджується, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем зараховано позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 лише періоди роботи з 02.01.1997 по 31.03.1997, з 01.04.1997 по 01.03.1998, з 20.05.2003 по 31.12.2003 та з 01.02.2004 по 14.12.2008.
Період роботи з 02.03.1998 по 19.05.2003 відповідачем не зарахованого позивачу до пільгового стажу за Списком № 2. При цьому, жодних обґрунтувань щодо причини незарахування такого періоду до пільгового стажу ні оскаржуване рішення від 30.04.2005 № 172850031514, ні відзив на позовну заяву не містять. 
З даного приводу відповідач фактично обмежився загальною констатацією того, що до пільгового стажу зараховано всі періоди роботи з урахуванням наказів про проведення атестації робочих місць.
Проте, в ході судового розгляду судом встановлено протилежне.
Щодо твердження відповідача про недосягнення позивачем пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, то суд вказує на таке.
Гарантії конституційного права людини на соціальний захист передбачені в положеннях Закону № 1058-IV та Закону № 1788-XII.
Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.
Статтею 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII) було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.
Отже, у статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII) було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "б" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.
Законом України Законом України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII) статтю 13 Закону № 1788-XII викладено в новій редакції, пунктом "б" якої, зокрема, передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, у Законі України № 213-VIII збережено пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "б" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).
Закон № 213-VIII набув чинності з 01.04.2015.
Також, з 01.01.2004 набув чинності Закон № 1058-IV.
Пунктом 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV (в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII) встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Абзацом другим пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV (в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII) визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Після набуття чинності нормами Закону № 1058-IV правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком № 2 регламентувались пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII.
Такий стан правового регулювання існував до 11.10.2017 - дня набрання чинності нормами Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), яким текст Закону № 1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При цьому, Законом № 2148-VIII у новій редакції також викладений пункт 2 Розділу XV Закону № 1058-IV, згідно з яким пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до абзацу першого пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції Закону № 2148-VIII), працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
В силу положень Закону № 2148-VIII наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.
Відтак, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком № 2 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону № 213-VIII та пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV в редакції Закону № 2148-VIII.
Такий стан правового регулювання існував до ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Розділу I, пункту 2 Розділу III "Прикінцеві положення" Закону № 213-VIII.
Пунктом 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини цього Рішення Конституційного Суду України, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам".
Конституційний Суд України у Рішенні від 23.01.2020 № 1-р/2020 зазначив, що вказаними положеннями Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років. Згідно зі статтею 13, частиною другою статті 14, пунктами "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII у редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VIII, у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію.
Однак, оспорюваними положеннями Закону № 213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам. Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію. Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону № 1788-XII у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.
Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність (пункт 4.4 Рішення).
З 23.01.2020 чинними є два закони, котрі одночасно і по-різному регламентують правила призначення пенсій за Списком № 2, а саме: пункт "б" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VIII, та пункт 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV в редакції Закону № 2148-VIII.
Положення зазначених нормативно-правових актів суперечать один одному.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
В рішенні у зразковій справі № 360/3611/20 Велика палата Верховного суду зазначила, що суперечність положень Закону № 1788-XII та Закону № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").
Велика Палата Верховного Суду в межах цієї зразкової справи дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим для особи, а не Закону № 1058-ІV.
Відносно обставин, що розглядаються у цій справі, означені закони містять розбіжність у величині показника вікового цензу, який становить 50 років за пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII та 55 років відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV в редакції Закону № 2148-VIII, який є чинним та неконституційним не визнавався та, на думку відповідача, є таким, що підлягає застосуванню при вирішенні питання про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки є таким, що прийнятий у часі пізніше.
Вирішуючи питання щодо того, норми якого саме закону - Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII чи Закону № 1058-ІV в редакції Закону № 2148-VIII підлягають застосуванню у даному випадку, суд зважає на вищенаведені приписи пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, якою чітко визначено, що застосуванню підлягає, зокрема, стаття 13 Закону України № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.
Отже, визначальним у цьому випадку є з`ясування обставин щодо того, чи працювала особа, яка звертається з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на посадах, визначених у нормах статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VIII), саме до 01.04.2015, і у разі якщо так, то при вирішенні питання про призначенні такій особі пільгової пенсії слід керуватися саме статтею 13 Закону № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VIII).
Таким чином, якщо особа, яка звертається з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, працювала на посадах, передбачених Списком № 2 до 01.04.2015, то підлягають застосуванню норми статті 13 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
Однак, якщо особа набула пільговий стаж за Списком № 2 після 01.04.2015, то при призначенні такій особі пенсії необхідно керуватися нормами статті 114 Закону № 1058-ІV в редакції Закону № 2148-VIII.
Згідно з наявним в матеріалах судової справи розрахунком страхового стажу (Форма РС-право), позивач працював на посадах, віднесених до Списку № 2, у період до 14.12.2008, тобто пільговий стаж набутий до 01.04.2015, а тому при визначенні права позивача на пільгову пенсію необхідно керуватися нормами пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII. Норми статті 114 Закону № 1058-ІV щодо зменшення віку до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.
Згідно з оскаржуваним рішенням від 30.04.2025 № 172850031514, на момент звернення за призначенням пенсії (23.04.2025) вік позивача становив 50 років 02 місяці 07 днів, а страховий стаж 32 роки 05 місяців 06 днів, з яких, як встановлено судом в ході судового розгляду, роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, становить 11 років 11 місяців 13 днів, а не 06 років 07 місяців 27 днів, як про це вказує відповідач.
Таким чином, суд вважає, що у спірних відносинах позивачем дотримано всіх умов, визначених пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії від 30.04.2025 № 172850031514 є протиправним та підлягає визнанню скасуванню.
Крім того, з метою поновлення порушених прав позивача та забезпечення належного (ефективного) способу захисту, суд на підставі пункту 10 частини другої статті 245 КАС України вважає за необхідне прийняти рішення про застосування іншого способу захисту, а саме: зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020.
За правилами пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Враховуючи, що пенсійного віку (50 років) позивач досягнув ІНФОРМАЦІЯ_2 , а із заявою про призначення пенсії звернувся 23.04.2025, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, то пенсію позивачу потрібно призначити з 16.02.2025, а не з 23.04.2025, як про це просить позивач у позовній заяві.
Наведене вище зумовлює для суду необхідність у виході за межі заявлених позовних вимог з метою забезпечення повного захисту порушених прав позивача.
Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї поведінки та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак позовну заяву належить задовольнити повністю.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, за подання даного адміністративного позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн, а тому судові витрати останнього в частині сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.04.2025 № 172850031514 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, починаючи з 16.02.2025.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області суму судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн, 20 коп.). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 29.01.2026. 
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 ); 
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3, під. 2, м. Харків, Харківська обл., 61022; код ЄДРПОУ/РНОКПП 14099344).

Суддя       Ольга ПОЛІЩУК