Справа № 354/864/25 
Провадження № 22-ц/4808/141/26 
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк О. М. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ 
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.
учасники справи
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс»
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)
справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5,
на заочне рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2025 року, ухвалене у складі судді Ковалюк О.М., за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
У червні 2025 року ТОВ«Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовны вимоги обгшрунтовано тим, що 16.02.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 190318810 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - https://moneyveo.ua/ та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику, після чого добровільно, без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на Сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані у Заявці на отримання грошових коштів в кредит. 
Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV766TP, ввівши його у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що є підтвердженням підписання договору. Підписанням кредитного договору сторонами досягнуто згоди усіх істотних умов договору в тому числі розміру кредиту, грошову одиницю, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру та типу процентної ставки.
16.02.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8500,00 грн на банківську карту позичальника за № НОМЕР_1 .
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 190318810.
27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 39 943,20 грн. 
29.05.2025 між «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників б/н за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ «ФК «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 39 943,20 грн.
Відповідач не повернув суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором №190318810 від 16.02.2023 року, яка на момент подання позовної заяви становить 39 943,20 грн, в тому числі: 8 500,00 грн - заборгованість по кредиту; 31 443,20 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. 
Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 користь ТОВ«Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023 року в розмірі 39 943,20 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422, 40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Заочним рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023 року в сумі 39 943,20 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422, 40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 7 000 грн.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1. про перегляд заочного рішення суду від 11.09.2025 року залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2025 року та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ «ФК «ЕЙС» не доведено належними та допустимими доказами передання прав грошової вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 , оскільки матеріали справи не містять повного реєстру відступлення прав вимоги з зазначенням сторін, а також печаток та підписів обох кредиторів, що унеможливлює встановити належне відступлення прав вимоги по переліку кредитів. Позивачем не надано доказів сплати ТОВ «ФК «ЕЙС» суми за відступлення права вимоги.
Вказує на те, що позивач не надав до позовної заяви документу, який підтверджує факт видачі відповідачу кредитних коштів та укладення з відповідачем кредитного договору. Позивачем не доведено факт користування кредитними коштами. 
Не надано первинних бухгалтерських документів, оформлених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звідність», зокрема меморіальний ордер, заява на видачу готівки, виписки по рахунку, які є обов`язковими для підтвердження правомірності вимог позивача та наявності заборгованості відповідача. 
Зазначає, що позивач не надав доказів щодо підтвердження направлення та отримання вимоги про дострокове повернення кредиту, що ставить під сумнів дійсність такої процедури та може бути підставою для відмови в задоволенні позову. 
У матеріалах справи відсутні докази підписання договору електронним цифровим підписом. Інформація про підписання ОСОБА_3 договору створена заінтересованою особою. Будь-яких беззаперечних доказів використання ОСОБА_3 використання одноразового ідентифікатора для підписання договору позивачем не надано. 
Вказує, що доводи позивача про надання відповідачу банківських послуг із застосуванням електронного цифрового підпису не заслуговують на увагу, оскільки у анкеті-заяві позичальника не зазначено процентну ставку за користування кредитними коштами, строк повернення кредиту, відповідальність за порушення зобов`язань. Не надано доказів що саме надані банком до суду Умови і правила обслуговування в «ФК «ЕЙС» зрозумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору, тоді як вказані Умови і правила та Тарифи відповідачем не підписані.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 39 943,20  грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328 грн * 30 = 90 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 12.12.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , на заочне рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2025 року. 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22.12.2025 року розгляд справи призначено справу до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження на 03 лютого 2026 року.
02 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала письмові пояснення, у якому просить відкласти справу на іншу дату, забезпечити явку представника, яка приймає участь в іншій судовій справі.
Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.
Положеннями частини третьої цієї статті 369 ЦПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Разом з тим суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (частина 6 статті 279 ЦПК України).
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 39943,20 грн, справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 зареєстровані в системі «Електронний суд», були завчасно та належним чином повідомлені про розгляд справи без повідомлення учасників справи. В апеляційній скарзі скаржник не заявляв клопотання про розгляд справи за його участю чи за участі його представника у судовому засіданні. З урахуванням наведеного, клопотання представника скаржника ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 16.02.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 190318810 у формі електронного документа за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV766TP, на підставі якого кредитор 16.02.2023 перерахував грошові кошти ОСОБА_6 в сумі 8500,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 . Взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, відповідач належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. 
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого 28.03.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне право вимоги до відповідача за кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023. 
Право вимоги за кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023 перейшло TOB «Таліон Плюс» відповідно до реєстру прав вимоги № 225 від 18.04.2023 року. 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01. 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 29/05/25/Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25/Е року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023 на суму 39943,20 грн.
Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №190318810 від 16.02.2023 в розмірі 39943,20 грн є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.02.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 укладено договір кредитної лінії № 190318810. 
Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV766ТР 16.02.2023 року, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сформованої 04.06.2024 року. 
Згідно п. 2.1.,3.1 вказаного кредитного договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 8 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Кредит надається на дисконтний період строком 30 днів, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. В розділі 3 договору також врегульовано порядок та умови пролонгації дисконтного періоду.
Відповідно до пункту 2.3 договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 8 500,00 грн одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 18.03.2023 ролку.
Згідно п.5.1.1. кредитного договору переказ коштів здійснюється шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий банком позичальнику, за умови, що для ініціювання переказу використані реквізити платіжної картки 4441-11хх-хххх-7763. 
Пунктом 7.3 договору встановлено, що проценти за договором сплачуються в наступному порядку:
- протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору ( пункт 7.3.1);
- після закінчення дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно ( пункт 7.3.2).
Відповідно до п. 8.1 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено.
Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче (пункт 8.2 договору).
Відповідно до пункту 8.3 договору за умови, якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах пункту 8.5 договору, то зобов`язання позичальника щодо сплати процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
Згідно з пункту 8.4 договору зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.
Відповідно до пункту 11.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом п`яти років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. 
16.02.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 8 500,00 грн на банківську карту ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням від 16.02.2023 року та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» № 190318810/23052025/Є від 23.05.2025 року.
Факт перерахування коштів у розмірі 8 500, 00 грн ОСОБА_6 підтверджується також рухом коштів (випискою) по картковому рахунку № НОМЕР_2 за період з 16.02.2023 по 21.02.2023 року.
ОСОБА_6 емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_2 та підтверджено, що номер телефону НОМЕР_3 був фінансовим номером телефону відповідача за вказаним вище картковим рахунком й знаходиться в анкетних даних ОСОБА_2 , що підтверджується листом від 23.06.2025 № БТ/Е-6016, наданого на виконання ухвали суду від 18.06.2025 АТ «Універсал Банк»,
28.11.2018 року між ТОВ ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, а в подальшому 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023 між вказаними сторонами було укладено додаткові угоди № 19, 26, 27, 31 та 32 до даного договору, відповідно до яких до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 190318810.
Згідно із розрахунком заборгованості ОСОБА_2 , за кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023, виданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідно до реєстру прав вимоги № 225 від 18.04.2023 борг відповідача складав 17 652,80 грн, з яких: 8500,00 грн - тіло кредиту та 9 152,80 грн - відсотки.
27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до умов Договору ТОВ «Таліон Плюс» передав ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняв належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно з реєстром прав вимоги №1 від 27.05.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023.
29.05.2025 року до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023, що підтверджується договором факторингу № 29/05/25/Е та витягом з реєстру боржників до вкаазного догвору. 

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами, позивач посилався на те, що до нього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним ддоговором №190318810 від 16.02.2023 року на підставі договорів факторингу, які були укладені 28.11.2018, 27.05.2024, 29.05.2025 та на підставі додаткових угод, якими продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а також на підставі реєстрів прав вимоги.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 28.11.2018 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали договір факторингу № 28/1118-01 за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно пункту 1.3 договору право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відповідно до пункту 1.5 договору факторингу Реєстр прав вимоги - означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного Реєстру наведена в додатку №1 до договору.
Згідно пункту 4.1 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку.
Згідно п. 8.2 договору строк цього договору закінчується 28 листопада 2019 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
28.11.2019 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої п. 8.2 договору викладено в новій редакції, за яким строк дії цього договору закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
31.12.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції.
Пунктом 1.2 договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.
Відповідно до пункту 1.3 договору під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом 1.5 договору встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору.
Згідно з п. 2.1 розділу 2 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 8.2. строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
31.12.2021 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду № 27, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2022 року.
31.12.2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №31, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2023 року.
31.12.2023 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №32, згідно якої сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги №225 від 18.04.2023 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17652,8 грн, яка складається із 8500 грн заборгованості за основною сумою боргу 9152,8 грн заборгованість по відсоткам.
27.05.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до п. 8.2 якого строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.
Пунктом 2.1 розділу 2 договору факторингу № 27/0524-01 визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 27/0524-01 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Пунктом. 1.5 зазначеного договору факторингу встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за цим договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до цього договору.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 року до договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 року в даному реєстрі під № 12510 значиться ОСОБА_1, за яким значиться заборгованість за кредитним договором №190318810 від 16.02.2023 року на загальну суму 39943,2 грн, з яких заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 8500 грн, заборгованість по відсоткам 31443,2 грн.
29.05.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу № 29/05/25-Е.
Відповідно до п.1.2. договору факторингу № 29/05/25-Е перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 29 травня 2025 року до договору факторингу № 29/05/25-Е в даному реєстрі під № 4623 значиться ОСОБА_4 , за яким значиться заборгованість за кредитним договором №190318810 від 16.02.2023 року на загальну суму 39943,2 грн, з яких заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 8500 грн, заборгованість по відсоткам 31443,2 грн.
Як вбачається з вищенаведеного, право вимоги по кредитному договору №190318810 від 16.02.2023 року були передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «Онлайн фінанс», а в подальшому позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» на підставі реєстрів, які оформлені належним чином.
При цьому, відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Розділом 4 вказаного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс».
Таким чином, умови договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.
Крім того, додатковими угодами, строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року було продовжено до 31 грудня 2024 року, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, та є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
До такого ж висновку дійшов Верховний Суд і у своїй постанові від 07 січня 2026 року у справі №727/279/25. У даній постанові суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про те, що майбутня вимога - це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (частина перша статті 1078 ЦК України), тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що «з`явилися» із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. Майбутня вимога має піддаватися індивідуалізації не пізніше, аніж в момент її виникнення. Тобто майбутня вимога повинна мати потенційну властивість для ідентифікації в момент її виникнення.
ЦК України не має жодних імперативних вимог щодо способів ідентифікації права вимоги в правочині про його відступлення або майбутнє відступлення новому кредитору. Сторони можуть обрати будь-які засоби або ознаки, що дозволять визначити підстави виникнення вимоги, її характер, обсяг, зміст тощо. Важливо, щоб за допомогою таких засобів майбутня вимога з невизначеної не стала визначеною, однак набувала характеру вимоги, яка може бути визначена. З огляду на викладені обставини, вбачається, що укладаючи договори факторингу, сторони цих договорів обумовили умову, яка полягає у тому, що передача права вимоги здійснюється на підставі Реєстру прав вимог, які є невід`ємним додатком до договорів факторингу, у яких зазначено перелік кредитних договорів та боржників за ними.
Окрім цього, невід`ємними додатками договору є додаткові угоди, якими продовжувався строк дії договору факторингу.
Копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Колегія суддів зазначає, що надані договори факторингу є рамковими угодами та підтверджують згоду їх сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу. Тобто приписи відповідних договорів факторингу діють не лише під час їх укладення, а й протягом усього періоду строку дії таких правочинів. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність позивачем факту відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «ФК «ЕЙС». З цих підстав доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон №675-VIII)
Згідно з пунктами 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону №675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону №675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
У справі, яка переглядається, встановлено, що кредитний договір від 16.02. 2023 року № 190318810 між ТОВ «ФК «Манівео швидка допомога» та ОСОБА_3 підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором MNV766TP.
Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором надіслано на номер відповідача 0931562731, що зазначений у кредитному договорі .
Кредитний договір був підписаний електронним підписом позивача 16.02. 2023 року о 16 год 37 хв 16 сек, про що свідчить протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису кредитного договору (а.с.93).
У договорі зазначені всі необхідні дані про особу ОСОБА_3 , необхідні для його ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, офіційно зареєстроване місце проживання, електронна пошта, номер мобільного телефону.
Крім того, номер телефону НОМЕР_4 був фінансовим номером за картковим рахунком № НОМЕР_5 та знаходився в анкетних даних ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ), що підтверджується інформацією, зазначену в листі АТ «Універсал Банк», наданої на виконання ухвали Яремчанського міського суду від 18.06.2025 року. 
Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, підтвердив умови таких, після чого позикодавець надіслав йому за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону (міститься в реквізитах договору) одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.
Окрім цього, як вбачається з наявного в матеріалах справи заяви про перегляд заочного рішення суду ОСОБА_2 , саме такий номер мобільного телефону зазначено відповідачем.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону №675-VIII вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Доказів, що указані в договорі персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, останнім не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження позичальник міг отримати кредитні кошти.
Отже, підписання договору відповідачем електронним підписом, яке було узгоджене сторонами, відповідає вимогам діючого законодавства України, будучи аналогом власноручного підпису. В цій частині доводи апеляційної скарги про відсутність доказів належного укладання з відповідачем кредитного договору є такими, що не підлягають задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що позивач, на підтвердження видачі коштів за кредитним договором №190318810 від 16.02.2023 року надав платіжне доручення від 16.02.2023 року, згідно якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 8500,00 грн.
Факт зарахування кредитних коштів за кредитним договором №190318810 від 16.02.2023 року на картковий рахунок № НОМЕР_2 підтверджується випискою по картковому рахунку за період з 16.02.2023 року по 21.02.2023 року.
Відповідно до постанови ВСУ від 25.05.2021 по справі № 554/4300/16-ц: належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»; банківські виписки за рахунками позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку. Таким чином, надана банком виписка за картковим рахунком відповідача, підтверджує обставини видачі кредиту, його розміру, а також заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку заборгованості та не спростовано контррозрахунком відповідача. В цій частині доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Твердження скаржника про відсутність підпису відповідача на Умовах та Правилах не заслуговують на увагу, оскільки між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитування у кредитному договорі.
Судом не взято до уваги паспорт споживчого кредиту від 16.02.2023 року, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу. 
Доводи скаржника про те, що кредитор не дотримався обов`язкового досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту та невжиття кредитором заходів для належного повідомлення боржника про порушення зобов`язання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у даній справі ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 16.02.2023 року за тілом кредиту та за простроченими відсотками за користування кредитом за період з 16.02.2023 року по 27.05.2024 року.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга не містить доводів щодо стягнення витрат на правничу допомогу, тому суд апеляційної інстанції не дає оцінку висновкам суду щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то суд не здійснює перерозподіл судових витрат.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2026 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є.Мальцева