ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року	Львів	Справа № 460/3413/25 пров. № А/857/22340/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,
суддів Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

суддя у І інстанції Комшелюк Т.О., 
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення 06 травня 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2025 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправними і скасувати:
рішення про коригування митної вартості товарів (далі – Рішення) Рівненської митниці (далі – Митниця) №204020/2024/000056/2 від 23.08.2024;
картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (далі – Картка відмови) Митниці №UA204020/2024/000613.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 у справі №460/3413/25, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач безпідставно відмовив позивачці у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки та надала передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують заявлену митну вартість імпортованого товару. Тому оскаржувані Рішення та Картка відмови є необґрунтованими та такими, що не відповідає вимогам митного законодавства.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Митницею, яка просила таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 .
На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості імпортованого декларантом товару за митною декларацією (далі – МД) №24UA204020020945U0 було встановлено, що у наданих митному органу для підтвердження заявленої митної вартості документах виявлено окремі неточності, а саме:
відповідно до інвойсу від 17.08.2024 № BLL2024000000002 оплата за товар здійснюється по проформі від 07.08.2024 № BLL2024000000008, яка не надана до митного оформлення;
у графі 70 платіжної інструкції в іноземній валюті від 20.08.2024 № (MUR)47 зазначений інвойс від 07.08.2024 № BLL2024000000008, а до митного оформлення наданий інвойс від 17.08.2024 № BLL2024000000002;
наявні сумніви щодо поширення рахунка на оплату транспортно-експедиційного обслуговування від 19.08.2024 № HL22024000000079 на заявлену до митного оформлення партію товару, оскільки у ньому окрім номера транспортного засобу відсутні відомості про товаросупровідні документи, які надані декларантом до митного оформлення та які були підставою для переміщення товару;
замовлення продавця від 07.08.2024 б/н не містить всіх реквізитів продавця та не містить на підстави чого воно складене, що суперечить п.2.2 зовнішньоекономічного контракту від 07.08.2024 № Bel07082024;
у митній декларації країни відправлення від 17.08.2024 № 24060600EX00028178 зазначена E-Fatura від 17.08.2024 №24243160110886037383771/1, яка до митного оформлення не надана. 
З метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості Митницею 23.08.2024 було направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи: 
1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 
2) інвойс від 07.08.2024 № BLL2024000000008; 
3) банківські платіжні документи, які підтверджують оплату заявленої до митного оформлення партії товару згідно з інвойсом від 07.08.2024 № BLL2024000000008; 
4) проформу від 07.08.2024 № BLL2024000000008; 
5) виписку з бухгалтерської документації; 
6) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 
7) E-Fatura від 17.08.2024 №24243160110886037383771/1. 
За результатом проведеної процедури консультації з декларантом та у зв`язку із ненаданням всіх додаткових документів, витребуваних Митницею, у зв`язку відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації митну вартість було скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України (далі – МК). 
При цьому Митниця врахувала наявну цінову інформацію щодо митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією від 23.05.2024 № 24UA400040015165U0 – 4,42 usd/кг. 
Випуск товару у вільний обіг здійснено за МД від 26.08.2024 №24UA204020021021U3 з урахуванням частини 7 статі 55 МК. 
Відтак скаржник вважає оспорювані Рішення та Картку відмови такими, що прийняті у відповідності до вимог митного законодавства та фактичних обставин справи, а висновки суду першої інстанції – помилковими.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та турецька компанія BELLA MALZEMECILIK. SAN. VE TIC LTD (Продавець) уклали контракт від 07.08.2024 №Bel07082024 (далі – Контракт), за умовами якого Продавець зобов`язувався на умовах згідно з Інкотермс 2020 продати, а Покупець – купити товар за ціною, загальною вартістю, маркуванням, упаковкою, країною призначення, умовами та часом доставки, оплати відповідно до Контракту. 
Товар Контракту – кухонні набори меблів, що складаються з обіднього столу та стільців, ціна та кількість яких зазначені у рахунках-фактурах, що є частиною Контракту. 
Кількість поставленого товару визначається в інвойсі. Для поставки товару Покупець надсилає Продавцеві замовлення факсом або електронною поштою із зазначенням товару та кількості. Продавець має підтвердити замовлення та скласти проформу-рахунок-фактуру. 
Умови поставки товару – EXW TURKEY KAYSERI згідно з Інкотермс 2020. Перевезення здійснюється вантажним автомобілем за рахунок Покупця. Завантаження товару у вантажний автомобіль відбувається за рахунок Продавця. Продавець зобов`язаний передати товар компанії перевізнику протягом 30 днів з дати передоплати. Продавець має надіслати Покупцеві повідомлення про дату готовності товару до відвантаження. 
Продавець повинен надіслати протягом 3-х робочих днів після відправлення список таких документів факсом або електронною поштою: оригінал/копію рахунку-фактури, пакувального листа, товарно-транспортної накладної, специфікації. 
Сторони узгодили, що ціна товару вказується в інвойсі. В ціну товару входить вартість упаковки, маркування і витрати на тару. Валюта контракту – долар США. Загальна сума контракту – 200 000 доларів США. Оплата за товар здійснюється 100% у доларах США банківським переказом на рахунок Продавця згідно з попереднього рахунку-фактури до готовності товару.
07.08.2024 ФОП ОСОБА_1 замовила поставку товару: 190 кухонних наборів меблів, які складаються зі столу розміром 130(170)x80x75 см та 6 стільців; 50 кухонних наборів меблів, які складаються зі столу розміром 110(140)x70x75 см та чотирьох стільців. 
07.08.2024 компанія BELLA MALZEMECILIK. SAN. VE TIC LTD склала попередній рахунок (proforma invoice №BLL2024000000008) на поставку 190 кухонних наборів меблів, які складаються зі столу розміром 130(170)x80x75 см та шести стільців, та 50 кухонних наборів меблів, які складаються зі столу розміром 110(140)x70x75 см та чотирьох стільців. 
Відповідно до попереднього рахунку (proforma invoice №BLL2024000000008 від 07.08.2024) вартість одного кухонного комплекту столу розміром 130(170)x80x75 см та шести стільців становить 90,00 доларів США, вартість одного кухонного комплекту столу розміром 110(140)x70x75 см та чотирьох стільців становить 70,00 доларів США. Загальна вартість замовленого товару становить 20600,00 доларів США. 
ФОП ОСОБА_1 провела оплату замовленого товару платіжною інструкцією в іноземній валюті N(MUR)47 від 20.08.2024 на суму 20600,00 доларів США. У графі 70х платіжної інструкції в іноземній валюті N(MUR)47 від 20.08.2024 зазначено призначення платежу (details of payment): передоплата за кухонні набори меблів відповідно до Контракту №Bel07082024 від 07.08.2024 та інвойсу №BLL2024000000008 від 07.08.2024. 
17.08.2024 Продавцем складено комерційний інвойс (commercial invoice) №BLL2024000000002 на поставку 190 кухонних наборів меблів, які складаються зі столу розміром 130(170)x80x75 см та шести стільців, та 50 кухонних наборів меблів, які складаються зі столу розміром 110(140)x70x75 см та чотирьох стільців. Загальна вартість товару становила 20600,00 доларів США. 
Комерційний інвойс (commercial invoice) №BLL2024000000002 від 17.08.2024 містить посилання на Контракт №Bel07082024 від 07.08.2024, попередній рахунок (Proforma invoice №BLL2024000000008) від 07.08.2024, підписаний представником продавця компанії BELLA MALZEMECILIK. SAN. VE TIC LTD та скріплений печаткою.
До комерційного інвойсу №BLL2024000000002 від 17.08.2024 складено специфікацію, яка містить інформацію про перелік замовленого позивачем товару, візерунки стільниці, номери візерунків стільниці та кольори стільців.
Пакувальний лист від 17.08.2024 містить інформацію щодо поставки 190 кухонних наборів меблів, які складаються зі столу розміром 130(170)x80x75 см та шести стільців, та 50 кухонних наборів меблів, які складаються зі столу розміром 110(140)x70x75 см та чотирьох стільців. Загальна кількість комплектів кухонних наборів меблів – 240, кількість коробок – 692, вага нетто – 15300 кг, вага брутто – 15620 кг.
Відповідно до електронного рахунку-фактури №BLL2024000000002 від 17.08.2024 Продавцем зазначено про поставку 240 кухонних наборів меблів. Загальна вартість товару становить 20600,00 доларів США.
Електронний рахунок-фактура №BLL2024000000002 від 17.08.2024 (e-fatura) містить відомості про здійснення експорту товарів, форма перевезення – вантажівка, код товару – 9403208090, умови доставки – EXW, номери транспортних засобів, якими здійснювалося перевезення товару 27 R 3842, 27 AJH 022. 
Перевезення товару здійснювалося на підставі Договору №UA8/2024 від 07.08.2024, укладеному між ФОП ОСОБА_1 та компанією HELEN TASIMACILIK SAN. VE TIC. LTD. STI, за умовами якого конкретні умови по кожному перевезенню вантажів обумовлюються в договорі-заявці, що подається в електронному вигляді та є невід`ємною частиною договору. 
У транспортній заявці №HLN2024-74 від 15.08.2024 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні (Додаток до Договору №UA8/2024 від 07.08.2024) зазначені відомості про маршрут перевезення – TR-BG-RO-UA; дату та час завантаження – 16.08.2024; відправника вантажу – BELLA MALZEMECILIK. SAN. VE TIC LTD; адресу завантаження – KARPUZSEKISI MAH. 53 CAD. PROLONE NO:8 HACILAR/KAYSERI/TURKEY; отримувача вантажу – ФОП ОСОБА_1 ; адресу вивантаження – м. Дубно, Рівненська область, Україна; країну походження вантажу – Туреччина; УКТЗЕД код: відповідно до супровідних документів; найменування вантажу – меблі; кількість місць, упаковка: відповідно до супровідних документів; розмір вантажу: відповідно до супровідних документів; вага брутто, нетто, кг: до 22 тонн; об`єм: 86 м3; вартість вантажу: відповідно до супровідних документів; розмір вантажу: відповідно до супровідних документів; тип транспорту: тент; тип транспорту: заднє завантаження; митниця відправлення: Кайсері; митниця призначення: вул. Млинівська, 18, м. Рівне, Рівненська область, 33004; пункт ТПП: TR Hamzabeyli; температурний режим: немає; документи: CMR; особливі умови: перевізник зобов`язаний щодня інформувати клієнта про місцезнаходження транспортного засобу з вантажем; термін доставки: 8-11 днів; штрафні санкції за наднормативний простій на звантаженні/розвантаженні: вільно на завантаження та митне оформлення 48 годин, понад простій 100 доларів США/добу; вартість перевезення: 3400,00 доларів США; умови розрахунку: 100% оплата готівкою на вивантаженні; номери авто: 27 R 3842 – 27 AJH 022.
Транспортну заявку підписано ФОП ОСОБА_1 та директором компанії HELEN TASIMACILIK SAN. VE TIC. LTD. STI. 
Згідно із товарно-транспортною накладною від 17.08.2024 здійснено перевезення комплектів зі столу та стільців, кількість коробок – 692, вага брутто – 16620 кг. Відправник – BELLA MALZEMECILIK. SAN. VE TIC LTD, вантажоодержувач – ФОП ОСОБА_1 , місце доставки – Україна, місце та дата завантаження – Кайсері 17.08.2024, документи – інвойс №BLL2024000000002 від 17.08.2024, тягач – 27R3842, причіп – 27AJH022. 
Відповідно до рахунку-фактури №HLN220240000000079 від 19.08.2024 вартість перевезення вантажу транспортними засобами 27R3842/27AJH022 за маршрутом Кайсері/Туреччина -Порубне/Україна (включає експедиційні послуги) склала 2200,00 доларів США; вартість перевезення вантажу транспортними засобами 27R3842/27AJH022 за маршрутом Порубне/Україна – Рівне/Україна становить 1200,00 доларів США. 
За інформацією про транспортні витрати №1027 від 19.08.2024 вартість перевезення товару з міста Kayseri (Turkey) до кордону України (пункт пропуску Порубне) складає 2200,00 доларів США, з пункту пропуску до с. Мирогоща Друга, Рівненської області – 1200,00 доларів США.
23.08.2024 декларантом позивачки Митниці було подано МД №24UA204020020945U0 з метою здійснення митного оформлення імпортованого товару: меблі з комбінованих матеріалів для столових і житлових кімнат у наборах, у розібраному стані для зручності транспортування: Набори меблів: стіл 130х80 см, стільниця зі скла з нанесеним малюнком, ніжки з металу, з 6-тю стільцями, з оббивкою у комплекті, постачаються в частково розібраному стані для зручності транспортування (Dining set 1+6 Table size: 130 (170)x80x75) 190 наборів. Набори меблів: стіл 70х110см, стільниця зі скла з нанесеним малюнком, ніжки з металу, з 4-ма стільцями, з оббивкою у комплекті, постачаються в частково розібраному стані для зручності транспортування (Dining set 1+4 Table size: 110(140)x70x75) 50 наборів. Загальна кількість 240 наборів. Митну вартість товару задекларовано за основним методом – за ціною контракту. До ціни, що була фактично сплачена та товар, додано витрати на його транспортування товару до місця ввезення на митну територію України: 20600,00 доларів США (ціна товару) + 2200,00 доларів США (вартість перевезення до кордону України) х 41,2881 (курс долара США щодо гривні) = 941 368,68 грн (митна вартість).
Для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларантом до МД №24UA204020020945U0 від 23.08.2024 було додано такі документи:
контракт №Bel07082024 від 07.08.2024;
проформу інвойс №BLL2024000000008 від 07.08.2024; 
комерційний інвойс №BLL2024000000002 від 17.08.2024;
е-фатуру №BLL2024000000002 від 17.08.2024;
переклад е-фатури №BLL2024000000002 від 17.08.2024;
платіжну інструкцію N(MUR)47 від 20.08.2024;
контракт на перевезення вантажів №UA8/2024 від 07.08.2024;
міжнародну автотранспортну накладну від 17.08.2024;
рахунок на перевезення №HLN220240000000079 від 23.08.2024;
інформацію про транспортні витрати №1027 від 19.08.2024;
замовлення від 07.08.2024;
каталог продукції;
експортну МД від 17.08.2024. 
За результатами опрацювання поданих декларантом документів Митниця 23.08.2024 надіслала електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів через наявні у них неточності. 
З огляду на ненадання запитуваних додаткових документів Митниця прийняла Рішення №204020/2024/000056/2 від 23.08.2024, яким скоригувала заявлену декларантом позивачки митну вартість товару за резервним методом.
На обґрунтування свого рішення митний орган зазначив:
декларантом не подано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частина 2-4 статті 53 МК та у відповідності до частини 5 статті 54 МК; 
подані до митного оформлення документи містять неточності, а саме:
відповідно до інвойсу від 17.08.2024 №BLL2024000000002 оплата за товар здійснюється по проформі від 07.08.2024 №BLL2024000000008, яка не надана до митного оформлення; 
в графі 70 платіжної інструкції в іноземній валюті від 20.08.2024 №(MUR)47 зазначений інвойс від 07.08.2024 №BLL2024000000008, разом із тим до митного оформлення наданий інвойс від 17.08.2024 №BLL2024000000002;
наявні сумніви щодо поширення рахунка на оплату транспортно-експедиційного обслуговування від 19.08.2024 №HL22024000000079 на заявлену до митного оформлення партію товару, оскільки у ньому окрім номера транспортного засобу відсутні відомості про товаросупровідні документи, які надані декларантом до митного оформлення та які були підставою для переміщення товару;
замовлення продавця від 07.08.2024 б/н не містить всіх реквізитів продавця та не містить на підстави чого воно складене, що суперечить п.2.2 зовнішньоекономічного контракту від 07.08.2024 №Bel07082024; 
в митній декларації країни відправлення від 17.08.2024 №24060600EX00028178 зазначена E-Fatura від 17.08.2024 №24243160110886037383771/1, яка до митного оформлення не надана.
При цьому Митниця вказала, що володіє ціновою інформацією щодо митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких здійснено за митною декларацією від 23.05.2024 №24UA400040015165U0 – 4,42 дол.США/кг.
У зв`язку з прийняттям оскаржуваного Рішення відповідачем сформовано Картку відмови №UA204020/2024/000613.
Відтак, декларантом позивачки було подано МД №24UA204020021021U3 від 23.08.2025, у якій враховано вимоги Рішення №204020/2024/000056/2 від 23.08.2024. 
ФОП ОСОБА_1 не погодилася із вказаними Карткою відмови та Рішенням Митниці і за захистом своїх прав звернулася до адміністративного суду із позовом, що розглядається. 
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями пункту 24 частини 1 статті 4 МК митний контроль – це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до приписів статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно із частинами 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною 3 статті 318 МК встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Як визначено у статті 50 МК, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51, частиною 1 та 2 статті 52 МК передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Приписами частин 1 та 2 статті 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 5 вказаної статті МК органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Згідно із частиною 4 статті 53 МК у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК). 
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК).
Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Приписами статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Окрім того, відповідно до частини 6 статті 53 МК декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про те, що сумніви Митниці у правильному визначенні декларантом митної вартості імпортованого ним товару були необґрунтовані, що призвело до ухвалення протиправних Картки відмови та Рішення, що оспорюються.
При оцінці доводів Митниці про те, що подані декларантом до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, а також містили розбіжності, що викликало необхідність у витребуванні у декларанта додаткових документі та коригування заявленої митної вартості, апеляційний суд зазначає таке.
Оцінюючи доводи митного органу щодо того, що відповідно до інвойсу від 17.08.2024 №BLL2024000000002 оплата за товар здійснювалася по проформі від 07.08.2024 №BLL2024000000008, яка не надана до митного оформлення, апеляційний суд виходить із такого. 
Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 07.08.2024 Продавець (компанія BELLA MALZEMECILIK. SAN. VE TIC LTD) склав попередній рахунок (proforma invoice №BLL2024000000008) на поставку 190 кухонних наборів меблів, за яким загальна вартість замовленого товару склала 20600,00 доларів США. 
Покупець (ФОП ОСОБА_1 ) здійснив оплату замовленого товару відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті N(MUR)47 від 20.08.2024 на суму 20600,00 доларів США у відповідності до пункту 6.1. Контракту. У графі 70х платіжної інструкції зазначено призначення платежу (details of payment): передоплата за кухонні набори меблів відповідно до Контракту №Bel07082024 від 07.08.2024 та інвойсу №BLL2024000000008 від 07.08.2024. 
17.08.2024 Продавцем складено комерційний інвойс (commercial invoice) №BLL2024000000002 на поставку 190 кухонних наборів меблів загальною вартістю 20600,00 доларів США, у якому зазначено, що товар оплачено відповідно до проформи інвойс №BLL2024000000008 від 07.08.2024.
При цьому попередній рахунок (proforma invoice №BLL2024000000008 від 07.08.2024) був поданий до митного оформлення за кодом 0325 в МД №24UA204020020945U0 від 23.08.2024, що свідчить про безпідставність наведених зауважень відповідача. 
З урахуванням наведених вище обставин суд апеляційної інстанції відхиляє зауваження митного органу про те, що у графі 70 платіжної інструкції в іноземній валюті від 20.08.2024 №(MUR)47 зазначений інвойс від 07.08.2024 №BLL2024000000008, а до митного оформлення наданий інвойс від 17.08.2024 №BLL2024000000002, оскільки такі жодним чином не спростовують правильність визначення декларантом позивачки числового значення вартості імпортованого товару відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті N(MUR)47 від 20.08.2024 на суму 20600,00 доларів США. 
Водночас апеляційний суд відхиляє обґрунтованість сумнівів відповідача щодо поширення рахунка на оплату транспортно-експедиційного обслуговування від 19.08.2024 №HL22024000000079 на заявлену до митного оформлення партію товару, оскільки надані відповідачу договір №UA8/2024 від 07.08.2024, транспортна заявка №HLN2024-74 від 15.08.2024, товарно-транспортна накладна від 17.08.2024, рахунок на оплату транспортно-експедиційного обслуговування від 19.08.2024 № HL22024000000079 та інформація про транспортні витрати №1027 від 19.08.2024 у своїй сукупності повністю підтверджують задекларовані витрати на перевезення товару до кордону України, враховані декларантом позивача у МД №24UA204020020945U0 від 23.08.2024.
Попри те, апеляційний суд підкреслює те, що замовлення (заявка) до Контракту, як і митна декларація країни відправлення з урахуванням положень частини 2 статті 53 МК не належить до документів, якими підтверджується митну вартість товарів, а тому зауваження Митниці щодо таких документів не впливають на можливість визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.
При цьому апеляційний суд враховує висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, відповідно до якого за сталою та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. 
З урахуванням наведеного, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції мав належні фактичні та правові підстави для висновку про те, що митний орган не встановив таких розбіжностей, які дійсно мали вплив на правильність визначення декларантом митної вартості, а також ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20.09.2012, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden №36985/97) Європейський суду з прав людини визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».
Хоча ця справа стосується податкового спору, на переконання апеляційного суду, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.
Таким чином, на думку апеляційного суду, слід вважати вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару за першим методом, що була підтверджена необхідними документами, а отже про відсутність належних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості оспорюваним Рішенням.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року у справі №460/3413/25 – без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. Я. Качмар