ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1877/26 Справа № 205/12612/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Терещенко Т.П. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Халаджи О. В.
суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В., 
розглянувши без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргуДніпровської міської ради на ухвалу Новокодацького районного суду м. Дніпра від 14 жовтня 2025 року у цивільній справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , треті особи: Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпропетровської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парус-239», про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та про встановлення порядку виконання рішення суду (суддя першої інстанції Терещенко Т.П.)

В С Т А Н О В И В:

Дніпровська міська рада звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , треті особи: Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпропетровської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парус-239», про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та про встановлення порядку виконання рішення суду.
11 вересня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Тарасевича С.В. надійшла до суду заява про зупинення вказаної цивільної справи до набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області за результатом розгляду справи № 904/3213/25 за позовною заявою ОСББ «Парус-239» до ДМР, третя особа: ОСОБА_1 , про витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування зазначив, що у разі задоволення позовних вимог заявлених ОСББ «Парус-239», спірна квартира, яка є предметом розгляду у вказаній справі, може вибути із власності ДМР, що буде підставою для відмови у позові.
Ухвалою Новокодацького районного суду м. Дніпра від 14 жовтня 2025 року зупинено провадження у цивільній справі № 205/12612/23 за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , треті особи: Адміністрація Новокодацького району Дніпровської міської ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпропетровської міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парус-239», про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення та про встановлення порядку виконання рішення суду, до набрання законної сили рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/3213/25 за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Парус-239» до Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 , про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Із вказаною ухвалою суду не погодилась Дніпровська міська рада, та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного з`ясування обставин справи.
Скарга мотивована тим, що 08.03.2023 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право комунальної власності за територіальною громадою міста в особі Дніпровської міської ради. Отже, спірна квартира належить територіальній громаді міста Дніпра на праві комунальної власності та вказаними судовими рішеннями до неї повернута.
На вказану ухвалу позивачем ОСОБА_3 була подана апеляційна скарга, в якій він зазначив, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.
У відповідачів відсутнє право власності на спірну квартиру, а тому вони підлягають виселенню. Рішення у справі № 904/3213/25 не може вплинути на права відповідачів, оскільки жодного відношення до спірної кварти вони не мають. 4 Позов пред`явлено ОСББ «Парус-239» як правонаступником ЖБК № 239 до Дніпровської міської ради та не в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Дніпровська міська рада вважає дії відповідача ОСОБА_4 та її представника – адвоката Тарасевина С. В., зловживанням процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.
Дніпровська міська рада просила ухвалу Новокодацького районного суду м. Дніпра від 14 жовтня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Від представника ОСОБА_1 – Тарасевича С.В., надійшов відзивна апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що предметом спору у справі №904/3213/25 є витребування на користь ОСББ "Парус-239" спірної квартири АДРЕСА_1 , яка незаконно вибула із власності Житлово-будівельного кооперативу №239, та в подальшому, незаконно була набута у власність Дніпровською міською радою на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2022 р. у справі №205/10185/20, просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.
Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо зупинення провадження у справі.
Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про зупинення провадження у справі, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
Зупиняючи провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд першої дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду цивільної справи № 932/1447/24 до набрання чинності рішенням у цивільній справі № 203/2371/23, оскільки право позивача вимагати від відповідача безпідставно набутих коштів, залежить від встановлення суб`єкта права власності на нерухоме майно.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупиняючи провадження із зазначеної вище підстави та зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження, суд має проаналізувати предмети спорів у справах і вказати обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у зазначеній справі виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинене. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли у іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01.02.2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.
Крім того, відповідно до вимог ст. 291 ЦПК України, вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Матеріалами справи встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Парус-239" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської міської ради про витребування на свою користь з чужого незаконного володіння відповідача квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1537710212101).
За даним позовом ухвалою Господарським судом Дніпропетровської області від 23 червня 2025 року у справі №904/3213/25 було відкрито провадження та ухвалою того ж суду від 09 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позовні вимоги ОСББ «парус-239» обґрунтовувало тим, що 02.04.1992 року було видане реєстраційне посвідчення на квартири АДРЕСА_2 . Зазначене реєстраційне посвідчення відсутнє у позивача, у зв`язку з чим позивачем до позовної заяви додано клопотання про його витребування.
28.10.1977 року ОСОБА_5 на підставі ордера № 998, виданого виконкомом Дніпровської міської ради, як член ЖБК № 239, разом із своєю дружиною ОСОБА_6 отримав право на займання двокімнатної квартири АДРЕСА_3 . З 26.01.1978 року ОСОБА_5 був зареєстрований у спірній квартирі, а його дружина ОСОБА_6 - з 02.06.1978 р., що підтверджується адресними листками прибуття (форма 19) та картками прописки (форма А).
Із довідки № 59 від 01.08.2016 убачається, що ОСОБА_5 як членом ЖБК № 239 було сплачено пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 в повному обсязі.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.07.2018 державним реєстратором департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Сакалюком С.Г. зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1537710212101) (далі - спірна квартира) за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності № б/н від 15.10.2003, виданого Державним житлово-комунальним підприємством "Південне" (номер запису про право власності/довірчої власності: 25853865).
27.04.2018 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В.
04.07.2018 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу указаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сидоревич В.А.
Також 04.07.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування 1/2 частини спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сидоревич В.А.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2022 у цивільній справі № 205/10185/20, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2022, задоволено позовну заяву Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання недійсними правочинів, скасування записів про державну реєстрацію права власності й витребування майна з чужого незаконного володіння та витребувано у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .
Постановою Верховного Суду від 14.09.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 26.08.2022 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2022 залишено без змін.
В обґрунтування своїх позовних вимог у цій справі Дніпровська міська рада посилалася на те, що нею було встановлено факт безпідставного вибуття з комунальної власності територіальної громади міста Дніпра квартири АДРЕСА_1 .
При цьому зазначеними судовими рішеннями не встановлювався факт належності спірного нерухомого майна територіальній громаді.
Після набрання законної сили рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.08.2022 у цивільній справі № 205/10185/20 Дніпровською міською радою було зареєстровано право власності на спірну квартиру.
Утім позивач зазначає, що відповідно до пункту 19 Примірного статуту, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 186 від 30.04.1985 (зі змінами, внесеними постановою КМ УРСР № 163 (163-91-п ) від 22.08.1991), житловий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу.
Позивач стверджує, що спірна квартира ніколи не була у власності територіальної громади міста Дніпра, та, як наслідок, не могла бути передана у власність ОСОБА_5 у порядку приватизації, яка не має ніякого відношення до кооперативного житла.
Тож позивач вважає, що квартира АДРЕСА_1 незаконно вибула із власності Житлово-будівельного кооперативу № 239, правонаступником якого є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Парус-239", та в подальшому незаконно була набута у власність Дніпровською міською радою на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2022 у справі №205/10185/20, що є підставою для витребування її з чужого незаконного володіння.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що зупиняючи провадження у даній справі до набрання чинності рішенням у справі №904/3213/25, місцевий суд дійшов правильного висновку, оскільки у разі задоволення позовних вимог заявлених ОСББ "ПАРУС – 239" у справі №904/3213/25, спірна квартира АДРЕСА_1 , яка є предметом розгляду у даній справі, може вибути із власності Дніпровської міської ради, що буде підставою для відмови у позові, що безумовно, є підставою для зупинення провадження у справі №205/12612/23, що і було зроблено судом першої інстанції, із дотриманням вимог п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у даній справі узгоджуються з положеннями п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись статтями 367 - 369, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дніпровської міської радизалишити без задоволення.
Ухвалу Новокодацького районного суду м. Дніпра від 14 жовтня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська