КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/2781/25
Провадження № 2-а/488/16/26 
РІШЕННЯ
Іменем України

16.01.2026 року           м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі головуючого судді Щеглової Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Чемерової Н.Ю.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2025 до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшла вказана вище позовна заява ОСОБА_1 .
У обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав зазначив, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 395/2025 від 27.06.2025 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Вважає постанову безпідставною, такою, що ухвалена без належного з`ясування фактичних обставин справи, містить викривлені дані, а стягнення – накладеним суто з формальних підстав.
В обґрунтування позову зазначав, що 21.06.2025 від поліцейського на блокпості на в`їзді до м. Миколаєва позивачу стало відомо, що він перебуває у розшуку, оголошеному відповідачем. У той же день позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому повідомили, що підставою оголошення розшуку стала його неявка 02.12.2024 за повісткою. У той же день відповідальна особа ІНФОРМАЦІЯ_3 , молодший сержант ОСОБА_2 склав стосовно позивача протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з яким позивач не погодився. Розгляд справи призначений на 27.06.2025.
Під час розгляду справи, зі слів ОСОБА_2 , позивачу стало відомо, що розшук стосовно позивача був оголошений ще 12.12.2024. Однак у лютому 2025 року під час проходження прикордонного контролю у Закарпатській області інформації про оголошення розшуку позивача не було.
До того ж, 25.11.2024 позивач рекомендованим листом надіслав до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву з проханням надати йому довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з відповідним пакетом документів та отримав смс-повідомлення про вручення цих документів відповідальній особі ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого позивач отримав повістку № 1264946 від 19.11.2024 про виклик до цього ж ІНФОРМАЦІЯ_3 на 02.12.2024 для уточнення облікових даних.
Позивач вважає, що оскільки він уточнив свої персональні дані, зокрема право на відстрочку, у вересні 2022 року, у грудні 2023 року та у листопаді 2024 року (шляхом надіслання заяви про надання довідки про відстрочку), не отримав від відповідача жодних повідомлень щодо неповноти або неприйняття його документів, він таким чином виконав свої обов`язки по уточненню даних та необхідність його особистої явки для уточнення облікових даних відпала, а додаткової мети прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 у повістці зазначено не було. У зв`язку з чим, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Крім того, зазначав, що відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності після закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Посилаючись на викладене, просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 395/2025 від 27.06.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
Ухвалою судді від 11.07.2025 відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено перше судове засідання.
05.08.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення здійснена з дотриманням вимог закону, кваліфікація адміністративного правопорушення відповідає вимогам законодавства, постанова винесена уповноваженою особою.
В обґрунтування заперечень проти позову зазначав, що згідно з правилами військового обліку позивач мав прибути за повісткою, а неприбуття є порушенням правил військового обліку, що тягне за собою настання адміністративної відповідальності. При цьому позивач не заперечує факт неприбуття до територіального центру комплектування.
У судовому засіданні 15.01.2026 позивач підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, в їх сукупності, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з частинами 1, 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на матеріали справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є військовозобов`язаним. Перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Визнаний придатним для проходження військової служби за висновком ВЛК від 19.09.2022. Неодноразово надсилав до ІНФОРМАЦІЯ_3 документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з навчанням у аспірантурі Чорноморського національного університету імені Петра Могили (денна форма навчання).
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 № 395/2025 від 27.06.2025 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Вказана постанова мотивована тим, що 21.06.2025 о 13 год. 30 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 під час уточнення даних з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було виявлено адміністративне правопорушення, що вчинив військовозобов`язаний ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, а саме, будучи належним чином оповіщений відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, не прибув за викликом повісткою № 1264946 від 19.11.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк, зазначений у повістці – 02.12.2024 о 14 год. 00 год., чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 02.12.2024 ОСОБА_1 був оповіщений належним чином, але не з`явився, причину не прибуття за викликом не повідомив, підтверджуючих документів щодо наявності поважних причин неприбуття не надав, чим порушив вимоги абзпцу 8 ч. 3 ст. 22, України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, і вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. На ОСОБА_1 цією ж постановою накладено штраф у розмірі 17 000грн. 
Особа, що притягається до адміністративної відповідальності, отримала копію постанови 27.06.2025.
За клопотанням представника відповідача від 17.11.2025 до матеріалів справи долучені та досліджені судом копія матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з оскаржуваною постановою, позивач порушив абзац восьмий ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у якому встановлено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначене у ній місце та строк.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.
Позивач не заперечує, що отримував повістку № 1264946 від 19.11.2024, але не з`явився у встановленій у ній строк – 02.12.2024 для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки до отримання повістки направив на адресу цього ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про видачу довідки про відстрочку від мобілізації, до якої додав всі необхідні документи, уточнивши таким чином свої облікові дані.
Водночас, позивач вказує на порушення відповідачем строків накладення адміністративного стягнення.
Строки накладення адміністративного стягнення визначено статтею 38 КУпАП.
Відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Згідно із ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Тобто, приписами частини 7 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено строки, після закінчення яких виключається можливість накладення адміністративних стягнень.
Згідно із пунктом 7 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Комплексний аналіз статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення дає підстави для висновку, що початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.
У свою чергу слід відмітити, що Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче правопорушення». 
В теорії адміністративного права триваючими уважаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.
У спірних правовідносинах позивач не заперечує, що дійсно не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 у дату, зазначену в повістці, не вважає при цьому, що у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, однак вказує, що оскаржувана постанова прийнята без достатніх правових підстав, а саме закінчився строк для притягнення винної особи до відповідальності.
Проаналізувавши обставини справи та юридичний склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого на позивача накладено стягнення, суд дійшов висновку, що в цьому випадку неявка за повісткою у визначений день є разовим правопорушенням, оскільки таке правопорушення не має триваючого характеру, а тому є вчиненим (завершеним) 02.12.2024. Саме з цієї дати правопорушення слід вважати виявленим відповідачем. Тримісячний строк з дня вчинення правопорушення закінчується 02.03.2025. 
У протилежному випадку, несвоєчасне виконання територіальним центром комплектування та соціальної підтримки своїх повноважень (проявлення пасивної поведінки, тобто бездіяльності) нівелює інститут «строків накладення адміністративного стягнення».
Натомість, з огляду на протокол № 395/2025, адміністративне правопорушення , вчинене позивачем було виявлене 21.06.2025, а адміністративне стягнення накладене 27.06.2025, тобто поза межами строків, які визначено ч. 7 ст. 38 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.
Таким чином, оскільки контролюючим органом прийнято спірну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення поза межами строку, передбаченого частиною 7 статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку, що така постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
За таких обставин, оскаржувана постанова № 395/2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 27.06.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00грн. підлягає скасуванню.
У ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень, які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 143КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 484,48 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.
Відповідно до частини 5, 6 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Проголошення рішення суду відкладено до 16.01.2026.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, ст. ст. 22, 34, 245, 247, 251, 280, 293 КУпАП, суд 

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову № 395/2025 від 27.06.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.
Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складене 16 січня 2026 року.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя          Я.В. Щеглова