Справа № 560/3436/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

07 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького, у якому просив: визнати протиправними дії Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького щодо перерахунку і виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я, із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, з урахуванням виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного від 21 жовтня 2024 року у справі № 560/12290/24; зобов`язати Національну академію Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького здійснити перерахунок та виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби за станом здоров`я, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, визначених шляхом множення мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного від 21 жовтня 2024 року у справі № 560/12290/24, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою від 06.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; ухвалено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 20.01.2026 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшенння розміру позовних вимог у справі № 560/3436/25.
Відповідно до заяв по суті справи, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з огляду на таке.
Вказує, що законодавство України гарантує військовослужбовцям, які мають встановлену законом вислугу років і звільняються, зокрема, за віком або за станом здоров`я, право на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зазначає, що місячне грошове забезпечення, у розумінні законодавства України, складається із посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії.
Позивач посилається на відповідну практику Верховного Суду, згідно з якою законодавством установлено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців, і з цього поняття обчислюються як пенсійні виплати, так і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні; до складу грошового забезпечення входять усі щомісячні виплати та премія, а також індексація, якщо вона виплачувалася.
Стверджує, що Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 у справі № 560/12290/24 встановлено, що попереднє нарахування грошового забезпечення позивача було протиправним, та зобов`язано Академію здійснити перерахунок грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму та всіх складових.
Посилається на те, що на виконання цього рішення суду, Академія перерахувала та виплатила йому недоотримані суми грошового забезпечення, зокрема за період, що безпосередньо передує звільненню. 
Тобто, як вказує позивач, суд уже встановив правильний розмір місячного грошового забезпечення позивача станом на дату звільнення.
Позивач зазначає, що виплати за рішенням суду у справі № 560/12290/24 не є разовою компенсаційною виплатою. 
На його думку, це частина того самого грошового забезпечення, яке мало бути виплачене своєчасно.
Стверджує, що винагорода не змінює правової природи виплат: вони залишаються грошовим забезпеченням у розумінні законодавства України, а отже, мають враховуватися при обчисленні одноразової допомоги.
Відповідно до відзиву на позов, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, вказує, що у спірних правовідносинах діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
А отже, як зазначає відповідач, підстави для задоволення позовних вимог у цій справі відсутні. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач проходив військову службу у Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького (далі – Академія, відповідач) і наказом ректора Академії від 18.12.2024 № 1337-ос виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 24.12.2023 року. 
Цим наказом, зокрема, визначено вислугу років позивача та нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за 41 рік служби, у сумі 881 500,00 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 у справі № 560/12290/24, яке набрало законної сили: визнані протиправними дії Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького щодо обчислення і виплати позивачеві з 29 січня 2020 року по 24 грудня 2023 року грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, усіх щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, грошової компенсації за не використану додаткову відпустку, одноразової грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щорічної основної відпустки, додаткової відпустки як учаснику бойових дій) виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти; зобов`язано Національну академію Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького здійснити перерахунок та виплату позивачеві грошового забезпечення (із обов`язковим перерахунком розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії) з 29.01.2020 по 24.12.2023, грошову допомогу на оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, щорічної основної відпустки за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020, 2021, 2022, 2023 роки, із розрахунком місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, визначивши розміри посадового окладу, окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання зазначеного рішення суду відповідач у лютому 2025 року здійснив перерахунок грошового забезпечення позивача та виплатив йому додаткові суми, що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача за 14.02.2025 та 26.02.2025 року.
Водночас Академія відмовилася здійснювати перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, посилаючись на те, що суми, виплачені на виконання рішення суду у справі № 560/12290/24, є разовою компенсаційною виплатою, яка не входить до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18. 
На час звільнення позивача (24.12.2023) та на час виникнення спірних правовідносин діяв Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-XII у редакції, чинній станом на 24.12.2023 та 21.10.2024 року).
Частина перша статті 9 Закону № 2011-XII (станом на 24.12.2023) встановлювала, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
За військовослужбовцями, які тимчасово проходять військову службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовцям Сил спеціальних операцій Збройних Сил України встановлюється спеціальна надбавка, що входить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Частина друга статті 15 Закону № 2011-XII (у тій же редакції) передбачала, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я; за власним бажанням під час дії воєнного стану (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України); які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду; які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду; у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; 2) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби: у зв`язку із закінченням строку контракту; за віком; у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця); у зв`язку із виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31 Закону України "Про розвідку"; з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку"; у зв`язку з неможливістю призначення на іншу посаду в разі прямого підпорядкування близькій особі; у зв`язку з відкликанням мандата на право здійснення військової капеланської діяльності; через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу); за угодою сторін - у разі набуття військовослужбовцем права на пенсію за вислугу років; 3) 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби за власним бажанням та через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, у мирний час.
Військовослужбовцям військової служби за призовом осіб офіцерського складу одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення виплачується у разі звільнення з військової служби з таких підстав: у зв`язку із закінченням установлених строків військової служби; за станом здоров`я; через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, у мирний час; у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років.
Одноразова грошова допомога, встановлена цим пунктом, не виплачується військовослужбовцям у разі їх звільнення з військової служби з таких підстав: через службову невідповідність; у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю; у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, яким військовослужбовця притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; у зв`язку із встановленням за результатами спеціальної перевірки відомостей, які не відповідають установленим законодавством вимогам для зайняття посади; у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади"; у зв`язку з припиненням громадянства України; у зв`язку з встановленням невідповідності військовослужбовця вимогам проходження військової служби, визначеним частиною шостою статті 20-2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", чи визнанням його таким, що не пройшов випробування, встановлене частиною першою статті 21-2 зазначеного Закону; у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням про визнання активів військовослужбовця чи активів, набутих за його дорученням іншими особами, або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави.
Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Військовослужбовцям, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у закладах вищої освіти із залишенням на військовій службі, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених цим пунктом, здійснюється за рахунок коштів органів, в яких вони працювали.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Отже, з огляду на викладене вище, суд вказує на те, що розмір одноразової грошової допомоги при звільненні безпосередньо залежить від розміру місячного грошового забезпечення військовослужбовця, до складу якого входять усі зазначені елементи.
Порядок грошового забезпечення встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина четверта статті 9 Закону № 2011-XII).
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакціях, чинних станом на 24.12.2023 та 21.10.2024) визначено структуру грошового забезпечення та затверджено тарифну сітку посадових окладів і схему тарифних коефіцієнтів за військовими (спеціальними) званнями. 
Пункт 4 Постанови № 704 у різні періоди передбачав, що посадові оклади та оклади за військовими званнями визначаються шляхом множення розрахункової величини (зокрема, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного року) на відповідні тарифні коефіцієнти.
Подальші зміни до Постанови № 704, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, встановили фіксовану розрахункову величину 1762 грн, однак така фіксація не може застосовуватись у спосіб, що суперечить законам України про Державний бюджет і звужує обсяг гарантій, установлених Законом № 2011-XII, про що неодноразово зазначалось у судовій практиці Верховного Суду.
Верховний Суд у низці своїх постанов сформував стабільну правову позицію щодо єдності поняття «грошове забезпечення» військовослужбовця та необхідності включення до нього всіх зазначених у статті 9 Закону № 2011-XII складових для обчислення пов`язаних соціальних виплат, у тому числі одноразової грошової допомоги при звільненні.
Так, у постанові від 10.05.2019 у справі № 820/5285/17 Верховний Суд дійшов висновку, що чинним законодавством, яке регулює соціальне та пенсійне забезпечення військовослужбовців, передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців, відповідно до якого обчислюються як пенсійні виплати, так і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, і до складу такого забезпечення входять, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія.
У постанові від 26.01.2022 у справі № 520/8887/2020 Верховний Суд додатково підтвердив, що індексація грошового забезпечення та щомісячна додаткова грошова винагорода, яка має стабільний (постійний) характер, є складовими місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється, зокрема, одноразова грошова допомога при звільненні, а відтак безпідставне невключення таких сум до бази розрахунку одноразової допомоги є порушенням закону.
У більш нових постановах (зокрема, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06.12.2024 у справі № 240/12225/23) суд розмежував підходи до включення додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, залежно від виду виплати: така винагорода може включатися до бази для нарахування компенсації за невикористані дні відпусток, але не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова допомога при звільненні.
Отже, з практики Верховного Суду випливає, що: поняття грошового забезпечення єдине для всіх пов`язаних виплат (пенсія, одноразова допомога при звільненні, допомога на оздоровлення тощо); до складу грошового забезпечення включаються усі щомісячні елементи, передбачені законом і підзаконними актами, які мають стабільний характер (посадовий оклад, оклад за званням, надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, премія, індексація), тоді як разові, тимчасові виплати можуть мати інший правовий режим; органи, що здійснюють нарахування грошового забезпечення, не мають права довільно виключати окремі складові із бази для обчислення одноразової допомоги при звільненні, якщо вони входять до складу місячного грошового забезпечення.
Як вже зазначено вище, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 у справі № 560/12290/24, яке набрало законної сили, встановлено, що попереднє нарахування грошового забезпечення позивача за період з 29.01.2020 по 24.12.2023 було протиправним, і зобов`язано Академію здійснити його перерахунок та виплату відповідно до вимог закону.
Виконуючи це рішення, Академія у лютому 2025 року перерахувала та виплатила позивачу додаткові суми грошового забезпечення. 
Отже, правильні розміри місячного грошового забезпечення позивача за відповідний період, у тому числі станом на дату звільнення 24.12.2023 року, уже визначені й реалізовані через виконання судового рішення.
При цьому, посилання відповідача на те, що суми, виплачені на виконання рішення суду, нібито є «разовою компенсаційною виплатою» і не є грошовим забезпеченням у значенні статті 9 Закону № 2011-XII, є безпідставним, оскільки: суд у справі № 560/12290/24 визнав протиправним саме нарахування грошового забезпечення і зобов`язав провести його перерахунок; правовою підставою цих виплат є норми Закону № 2011-XII та підзаконних актів, а також судове рішення, яке лише відновлює порушене право на належний розмір грошового забезпечення, а не створює новий вид виплат.
Тому суми, донараховані позивачу за рішенням суду у справі № 560/12290/24, є частиною його грошового забезпечення, яке мало бути виплачене йому вчасно, і повинні враховуватися при визначенні розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.
У той же час, неврахування цих сум при обчисленні одноразової допомоги означає, що: фактичний розмір місячного грошового забезпечення позивача, з якого обчислена одноразова допомога, є меншим від того, який повинен бути відповідно до Закону № 2011-XII та рішення суду; право позивача на отримання одноразової грошової допомоги в повному, передбаченому законом обсязі, залишається порушеним.
Згідно із частина друга статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Водночас, суд вказує на те, що відповідач таких доказів суду не надав.
З урахуванням встановлених обставин і наведеного правового регулювання суд дійшов таких висновків. 
Відмова Академії провести перерахунок одноразової грошової допомоги позивача при звільненні з урахуванням перерахованого грошового забезпечення, здійсненого на виконання рішення суду у справі № 560/12290/24, є протиправною, оскільки суперечить статтям 9, 15 Закону № 2011-XII, принципу повного відновлення порушеного права та правовим висновкам Верховного Суду щодо складу грошового забезпечення і порядку обчислення одноразової допомоги при звільненні, наведених вище.
Ефективним способом захисту порушеного права позивача у розумінні статей 2, 5, 245 КАС України є визнання дій відповідача протиправними та покладення на нього обов`язку здійснити перерахунок і виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи з того грошового забезпечення, яке було перераховано й виплачено на виконання рішення суду у справі № 560/12290/24, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визначення конкретної суми одноразової грошової допомоги потребує технічних розрахунків (з урахуванням усіх складових грошового забезпечення, перерахованих на виконання рішення суду у справі № 560/12290/24, і вже виплачених сум одноразової допомоги), що належить до компетенції відповідача. 
Водночас, суд у цій справі визначає правовий обов`язок суб`єкта владних повноважень і спосіб його виконання, а не здійснює детальний бухгалтерський розрахунок.
За таких обставин і правових підстав, позовні вимоги у цій справі підлягають задоволенню повністю.
Інші аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів сторін, суд також зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Підстави для розподілу судових витрат у цій справі відсутні. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Національної академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького щодо перерахунку і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування грошового забезпечення, перерахованого та виплаченого на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 у справі № 560/12290/24.
Зобов`язати Національну академію Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби – для осіб, які звільняються з військової служби, з урахуванням: посадового окладу; окладу за спеціальним (військовим) званням; процентної надбавки за вислугу років; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень), що мають постійний характер; премії, розміри яких були перераховані та виплачені на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.10.2024 у справі № 560/12290/24, з урахуванням раніше виплачених сум одноразової грошової допомоги при звільненні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького (вул. Шевченка, 46,м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29007 , код ЄДРПОУ - 14321481) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений