ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/1920/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю. Л. - головуючого, Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Антимонопольного комітету України

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2025 року (суддя Зеленіна Н. І.) та постанову Північного апеляційного господарського суду            від 16 жовтня 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б. О., судді: Сулім В. В, Гаврилюк О. М.)
за скаргою Антимонопольного комітету України
на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича

у справі № 910/1920/18

за позовом Антимонопольного комітету України
до Державної авіаційної служби України,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Міністерства юстиції України; Міністерства інфраструктури України,
про зобов`язання виконати рішення.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст обставин справи та скарги на дії державного виконавця
1.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 19 червня 2018 року (суддя Картавцева Ю. В.) задоволено повністю позов Антимонопольного комітету України (далі - АМК України, Комітет, скаржник) та зобов`язано Державну авіаційну службу України (далі - Державіаслужба, боржник, відповідач) виконати пункт 73 резолютивної частини рішення АМК України від 06 грудня 2016 року       № 526-р, а саме: розробити та затвердити в установленому порядку нормативно-правовий акт, який має встановити чіткі, прозорі, належні та об`єктивні критерії на недискримінаційних умовах доступу на конкурентних засадах суб`єктів господарювання на ринки послуг з наземного обслуговування в аеропортах (далі - пункт 73 рішення АМК України № 526-р).

2.          24 липня 2018 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19 червня 2018 року у справі № 910/1920/18 видано наказ.

3.          Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем (далі - державний виконавець ДВС Берегових В. С.) 14 вересня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (далі - ВП) № НОМЕР_1, за змістом якої зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

4.          У строк, визначений постановою про відкриття ВП, тобто станом                  на 16 жовтня 2019 року, інформації щодо виконання рішення суду до відділу ДВС боржник не надав, про поважні причини, які перешкоджають виконанню рішення суду не повідомив, документів, що є підставою для відкладення проведення виконавчих дій чи зупинення вчинення виконавчих дій не надав.

5.          Державний виконавець ДВС Берегових В. С. з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення 01 березня 2019 року направив боржнику вимогу повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні в його невиконанні.

6.          На виконання вимоги державного виконавця, Державіаслужба листом      від 26 березня 2019 року повідомила ДВС, що частково виконала рішення суду, розробила в установленому порядку проєкт нормативно-правового акта, який встановлює чіткі, прозорі, належні та об`єктивні критерії на недискримінаційних умовах доступу на конкурентних засадах суб`єктів господарювання на ринки послуг з наземного обслуговування в аеропортах. Однак наразі відповідно до вимог чинного законодавства триває процедура його погодження.

7.          Ухвалою Господарського суду від 18 квітня 2019 року № 910/1920/18 задоволено заяву Державіаслужби про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19 червня 2018 року № 910/1920/18              до 19 червня 2019 року.

8.          Державний виконавець ДВС Берегових В. С. з метою виконання зазначеної ухвали місцевого господарського суду 20 травня 2019 року виніс постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до 19 червня 2019 року.

9.          01 липня 2019 року державний виконавець ДВС Берегових В. С. виніс постанову про поновлення вчинення виконавчих дій та направив боржнику вимогу повідомити про стан виконання рішення суду та про заходи, які вжиті для його виконання.

10.          На виконання зазначеної вимоги ДВС Державіаслужба листом                    від 25 липня 2019 повідомила державного виконавця ДВС Берегових В. С., що триває процедура погодження нормативно-правового акта в установленому порядку.

11.          16 жовтня 2019 року державний виконавець виніс постанову про накладення арешту у розмірі 5 100 грн та, з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду, направив вимогу повідомити про стан виконання рішення суду та заходи, які вжиті на його виконання і посадових осіб, винних в його невиконанні.

12.          Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року у справі № 640/22149/19 скасовано постанову від 16 жовтня 2019 року про накладення арешту.

13.          Протягом 2018-2021 років державний виконавець неодноразово направляв вимоги повідомити про стан виконання рішення суду та заходи, вжиті для його виконання і посадових осіб, винних в його невиконанні. Натомість боржник у відповідь повідомляв про невиконання рішення суду з різних поважних причин.

14.          Листом від 26 жовтня 2021 року Державіаслужба на вимогу державного виконавця повідомила про те, що нею доопрацьовується розроблений проєкт наказу забезпечення виконання зобов`язань. Виконання рішення суду, в частині затвердження в установленому порядку нормативно-правового акта, можливе лише після отримання всіх необхідних його погоджень заінтересованими органами та проходження процедури його державної реєстрації в Міністерстві юстиції України (далі - Мінюст), які не залежать на пряму від боржника.

15.          Державний виконавець надіслав 25 травня 2023 року боржнику вимогу з метою чергового з`ясування причин невиконання рішення суду та зобов`язав останнього повідомити конкретно вжиті заходи, які здійснювалися боржником на його виконання у строк до 15 червня 2023 року.

16.          Станом на 19 червня 2023 року, у визначений Законом України "Про виконавче провадження" строк, боржник рішення суду не виконав, як і не повідомив державного виконавця щодо поважності причин такого невиконання, за наслідком чого державний виконавець виніс постанову про накладення арешту у розмірі 5 100 грн та, з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, направив вимогу боржнику повідомити про стан виконання рішення суду, про заходи, вжиті на його виконання та посадових осіб, винних в його невиконанні.

17.          На виконання рішення суду наказом Державіаслужби від 16 вересня       2024 року № 707 (далі - наказ № 707), зареєстрованого в Мінюсті 25 жовтня   2024 року за №1610/42955 затверджено Авіаційні правила України "Вимоги до надання послуг з наземного обслуговування та порядок визначення відповідності суб`єктів авіаційної діяльності, які надають послуги з наземного обслуговування на підставі декларації" (далі - Авіаційні правила України, Вимоги), які серед іншого погоджені Головою АМК України Павлом Кириленком.

18.          Пунктом 5 наказу № 707 встановлено, що він набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 4, який набирає чинності через 3 місяці з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні. Згідно з даними Єдиного державного реєстру нормативно правових актів наказ № 707 опублікований в Офіційному віснику України 27 листопада 2024 року № 99, а тому набрав чинності із зазначеної дати публікації.

19.          29 листопада 2024 року державний виконавець ДВС Берегових В. С. виніс постанову про закінчення ВП на підставі пункту 9 частини першої статті 39,    статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки наказ про примусове виконання рішення від 24 липня 2018 року, яким зобов`язано Державіаслужбу виконати пункт 73 рішення АМК України № 526-р, є таким, що виконаний боржником шляхом прийняття наказу № 707, яким затверджено Авіаційні правила України, що погодженні головою Комітету.

20.          06 серпня 2025 року від АМК України надійшла скарга на дії державного виконавця ДВС Берегових В. С., в якій скаржник просив місцевий господарський суд скасувати постанову державного виконавця ДВС Берегових В. С. про закінчення ВП з виконання наказу про примусове виконання рішення                    від 24 липня 2018 року.

21.          Скарга Комітету мотивована наявністю підстав для скасування постанови ДВС про закінчення ВП, оскільки вимоги рішення місцевого суду у цій справі щодо зобов`язання Державіаслужби виконати пункт 73 рішення АМК України № 526-р, є таким, що не виконані боржником, оскільки скаржник не згоден з рішенням, прийнятим Державіаслужбою на виконання вимог виконавчого документа, а саме зі змістом затверджених Авіаційних правил України. Затверджені правила, на думку скаржника, фактично регулюють діяльність наявних суб`єктів господарювання на ринку, а не тих, які мають вступати на ринок (доступ яких зобов`язував здійснити Комітет ухваленням цих Авіаційних правил України). Разом із тим зазначив, що Комітет має виключні повноваження на встановлення наявності факту виконання / невиконання його рішення, оскільки саме він зобов`язує суб`єкта господарювання припинити порушення.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду

22.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2025 року у справі № 910/1920/18, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16 жовтня 2025 року, відмовлено АМК України у задоволенні скарги на державного виконавця ДВС Берегових В. С.

23.          Оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій мотивовані відсутністю підстав для задоволення скарги Комітету, оскільки зміст такої зводиться лише до незгоди зі змістом Авіаційних правил України, що не може бути підставою для скасування постанови державного виконавця про закінчення ВП. Водночас зміст Закону України "Про виконавче провадження", який є спеціальнім в процесі примусового виконання, не передбачає надання державному виконавцю повноважень ставити під сумнів законність прийнятих рішень, спрямованих на виконання вимог виконавчого документа і державний виконавець не наділений правом надавати вказівки боржнику щодо способів / шляхів такого виконання. Фактично між Комітетом та Державіаслужбою існує спір про правомірність виконання рішення суду, і такий спір не може бути вирішений державним виконавцем у межах ВП з виконання судового рішення у справі № 910/1920/18.

24.          Отже, обставини цієї справи свідчать про дотримання державним виконавцем положень пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" при винесенні постанови про закінчення ВП.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

25.          Комітет звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: - скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 20 серпня      2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду                   від 16 жовтня 2025 року у справі № 910/1920/18; - ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу АМК України на дії державного виконавця ДВС        Берегових В. С. з винесення постанови від 29 листопада 2024 року про закінчення ВП № НОМЕР_1; - скасувати постанову державного виконавця ДВС           Берегових В. С. від 29 листопада 2024 року про закінчення ВП № НОМЕР_1.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

26.          Скаржник, зокрема вказує, що судами попередніх інстанцій неповною мірою досліджені надані Комітетом докази та надана неправильна їх оцінка, оскільки АМК України, зобов`язуючи Державіаслужбу виконати пункт 73 рішення Комітету № 526-р, зазначив про розроблення та затвердження нормативно-правового акта, який буде регулювати питання саме доступу суб`єктів господарювання на ринок (тобто нових учасників ринку, які планують надавати послуги), а суди, відмовляючи в задоволенні скарги Комітету, взяли за основу нормативно-правовий акт, який регулює діяльність суб`єктів господарювання, які вже діють на ринку (діючі учасники ринку, які вже надають такі послуги), відтак наявні обґрунтовані підстави для їх скасування.

27.          Виключна компетенція Комітету полягає у визначенні факту належного виконання або невиконання зобов`язань, покладених його рішенням. Саме Комітет, виходячи з наданих суб`єктом господарювання доказів, уповноважений робити висновок про те чи усунуто вчинене порушення, чи ні. Жоден інший орган не може підміняти Комітет у розрізі наданого повноваження.

28.          Водночас, Комітет виступає як рівноправний учасник правовідносин та не має владних управлінських функцій по відношенню до державного виконавця, що надає АМК України право розраховувати на дотримання державним виконавцем принципу ''належного урядування''.

Доводи інших учасників справи

29.          ДВС, Державіаслужба та Міністерство інфраструктури України у відзивах на касаційну скаргу Комітету просять Верховний Суд оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду залишити без змін, а касаційну скаргу АМК України - без задоволення.

30.          Міністерство юстиції України відзив на касаційну скаргу Комітету не подало.

Рух справи в суді касаційної інстанції

31.          Ухвалою від 02 грудня 2025 року Верховний Суд, зокрема відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою у справі № 910/1920/18, постановив здійснити перегляд оскаржуваних судових рішень у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

32.          Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

33.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права

34.          Відповідно до статті 129^1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

35.          Згідно із частиною першою статті 327 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

36.          Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

37.          Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (статті 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").

38.          Частиною п`ятою Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

39.          Частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", положення якої кореспондуються зі статтею 339^1 ГПК України, визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

40.          Відповідно до частин другої, третьої статті 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

41.          Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

42.          Частиною першою статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" визначено підстави повернення виконавчого документа стягувачу, а частиною першою статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" визначено перелік підстав, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

43.          Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

44.          У рішенні Європейського суду з прав людини у справі (далі - ЄСПЛ) "Глоба проти України" від 05 липня 2012 року, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення всього її апарату.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої та апеляційної інстанцій

45.          Причиною звернення зі скаргою на дії державного виконавця ДВС стала незгода Комітету з прийнятою постановою про закінчення виконавчого провадження.

46.          Відповідно до абзацу другого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

47.          Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності постанови апеляційного господарського суду, якою переглянута ухвала місцевого господарського суду, положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів звертає увагу на таке.

48.          Як встановили суди попередніх інстанцій, Комітет від 06 грудня 2016 року прийняв рішення № 526-р, пунктом 73 резолютивної частини якого зобов`язав Державіаслужбу розробити та затвердити в установленому порядку нормативно-правовий акт, який має встановити чіткі, прозорі, належні та об`єктивні критерії на недискримінаційних умовах доступу на конкурентних засадах суб`єктів господарювання на ринки послуг з наземного обслуговування в аеропортах. При цьому Комітет звернувся з позовом до Господарського суду міста Києва з вимогою до Державіаслужби про зобов`язання виконати вимоги пункт 73 рішення АМК України № 526-р.

49.          Позов АМК України рішенням Господарського суду міста Києва                   від 19 червня 2018 року у справі № 910/1920/18 задоволений, а 24 липня          2018 року місцевий господарський суд видав наказ на його виконання, за наслідком чого державний виконавець ДВС Берегових В. С. 14 вересня 2018 року виніс постанову про відкриття ВП № НОМЕР_1.

50.          Наказом від 16 вересня 2024 року № 707, зареєстрованого в Мінюсті          25 жовтня 2024 року за №1610/42955, Державіаслужба затвердила Авіаційні правила України "Вимоги до надання послуг з наземного обслуговування та порядок визначення відповідності суб`єктів авіаційної діяльності, які надають послуги з наземного обслуговування на підставі декларації", які врегульовували відносини надання послуг з наземного обслуговування, визначення їх відповідності на підставі декларації, обов`язки та порядок їх взаємодії, обмеження щодо провадження діяльності з наземного обслуговування, а також нагляду за такими суб`єктами. Цей наказ був погоджений Головою АМК України. В наступному відповідний наказ опублікований в Офіційному віснику України          27 листопада 2024 року за № 99, а тому є таким, що набрав чинності.

51.          Враховуючи викладене, державний виконавець прийняв постанову            від 29 листопада 2024 року про закінчення ВП № НОМЕР_1 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з виконанням Державіаслужбою рішення Господарського суду міста Києва            від 19 червня 2018 року у справі № 910/1920/18.

52.          Натомість Комітет, оскаржуючи зазначені дії державного виконавця щодо прийняття постанови про закінчення ВП № НОМЕР_1, фактично не погоджується зі змістом наказу Державіаслужби від 16 вересня 2024 року № 707, зазначаючи, що він не містить умов доступу суб`єктів господарювання на ринок послуг з наземного обслуговування в аеропортах.

53.          Верховний Суд звертає увагу, що наказ Державіаслужби від 16 вересня 2024 року № 707 містить норми, які впроваджують декларативний порядок доступу до надання послуг з наземного обслуговування (підрозділ 3 розділу 2 зазначених Вимог). При цьому, зазначений наказ був погоджений Головою      АМК України. Судами не встановлено, що Комітет, погоджуючи цей наказ, висловлював заперечення щодо відсутності в ньому норм про доступ суб`єктів господарювання на ринки послуг з наземного обслуговування в аеропортах.

54.          За таких обставин, непогодження Комітету з порядком, яким Державіаслужба врегулювала доступу суб`єктів до надання послуг з наземного обслуговування, не свідчить про невиконання нею рішення Господарського суду міста Києва від 19 червня 2018 року у справі № 910/1920/18.

55.          Тому Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що державним виконавцем були з`ясовані обставини виконання Державіаслужбою рішення Господарського суду міста Києва від 19 червня      2018 року у справі № 910/1920/18 шляхом прийняття наказу № 707, яким затверджені Авіаційні правила України, погодженні головою АМК України. Зазначене відображено у постанові від 29 листопада 2024 року про закінчення   ВП № НОМЕР_1, тому суди дійшли правомірного висновку про наявність підстав для закінчення державним виконавцем ВП № 52480106 та відсутність підстав для задоволення скарги АМК України на дії державного виконавця.

56.          Верховний Суд відхиляє аргументи АМК України, що пункт 73 рішення Комітету № 526-р, вимагав розроблення та затвердження нормативно-правового акта іншого змісту, який буде регулювати питання саме доступу суб`єктів господарювання на ринок (нових учасників ринку, які планують надавати послуги), а не нормативно-правового акта, який регулює діяльність суб`єктів господарювання, які вже діють на ринку, оскільки фактично АМК України не згоден зі змістом прийнятого нормативно-правового акта, тому вирішення цього питання знаходиться поза межами здійснення державним виконавцем примусового виконання наказу 24 липня 2018 року на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 19 червня 2018 року у справі                           № 910/1920/18.

57.          При цьому Верховний Суд зауважує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, він виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

58.          Натомість, доводи заявника касаційної скарги про порушення норм процесуального і матеріального права під час прийняття оскаржуваних процесуальних документів не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень Касаційний господарський суд не вбачає.

59.          З огляду на викладене колегія суддів Верховного Суду зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

60.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

61.          За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

62.          З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, Суд вважає, що наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують того, що оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій ухвалені з додержанням норм процесуального права, а, отже, підстави для їх зміни чи скасування відсутні.

Судові витрати

63.          За подання касаційних скарг на судові рішення, в яких розглянуто скаргу на рішення, дії (бездіяльність) органу виконавчої служби судовий збір не сплачується, а отже, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20 серпня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16 жовтня 2025 року зі справи  № 910/1920/18 залишити без змін, а касаційну скаргу Антимонопольного комітету України - без задоволення.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Ю. Л. Власов

Судді                                                                                                    І. В. Булгакова

                                                                                                    Т. М. Малашенкова