П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.01.2026  	Справа №607/709/26 Провадження №3/607/807/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли з Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , стрілець – санітар відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат, РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 2 ст. 172-14 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

встановила:

стрілець – санітар відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 з лютого 2025 року і по даний час.
Відповідно до вимог ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
У відповідності до ч. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1, ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період – період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація – комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту – на організацію і штати воєнного часу.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 оголошено загальну мобілізацію. Саме з цим моментом відповідно до положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» законодавець пов`язує настання особливого періоду. При цьому, сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації, у свою чергу, не є самостійною підставою для припинення особливого періоду, при цьому в проміжках між періодами проведення мобілізації стан особливого періоду не припинявся.
Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.
Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав.
Відповідно до ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.
У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Також приміткою до ст. 172-13 КУпАП визначено, що під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 №5, особа є службовою не тільки тоді, коли вона здійснює відповідні функції чи виконує обов`язки постійно, а й тоді, коли вона робить це тимчасово або за спеціальним повноваженням, за умови, що зазначені функції чи обов`язки покладені на неї правомочним органом або правомочною службовою особою. 
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.01.2026 №15агд «Про проведення спільних заходів з оповіщення військовозобов`язаних на території Тернопільського району» солдат ОСОБА_1 призначений старшим пошукової групи №3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у складі військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 з метою здійснення оповіщення громадян (військовозобов?язаних) шляхом вручення повісток та здійснення спільно з працівниками Національної поліції, представниками Тернопільської РВА доставляння громадян, що ухиляються від військового обліку, ухиляються від явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 та інших територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, з метою притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, на яку тимчасово покладено виконання обов`язків за спеціальним дорученням повноважного командування, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.
Натомість солдат ОСОБА_1 , діючи всупереч інтересам служби та наведених вимог нормативно-правових актів, вчинив дії, які виходять за межі наданих йому прав чи повноважень в умовах особливого періоду по відношенню до громадянина ОСОБА_4 за наступних обставин.
Так, 12.01.2026 на адресу Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшли матеріали службового розслідування за фактом можливих неправомірних дій військовослужбовця територіального центру комплектування та соціальної підтримки під час проведення заходів оповіщення.
За результатами опрацювання вказаних матеріалів встановлено, що 06.01.2026 приблизно о 16:00 по АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_1 , всупереч покладених на нього обов`язків та завдань, достовірно знаючи про відсутність правових підстав для здійснення заходів, що обмежують права та свободи громадянина, умисно, перевищуючи свої службові повноваження, безпідставно обмежував в правах та свободі громадянина ОСОБА_4 , застосував фізичну силу, тримаючи його за одяг та руку, що у свою чергу призвело до порушення закріпленого та охоронюваного Конституцією України права на честь і гідність, особисту недоторканність, а також створило резонанс серед цивільного населення, негативно вплинуло на імідж службових осіб ТЦК та СП та Збройних Сил України в цілому.
Таким чином, солдат ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, на яку тимчасово покладено виконання обов`язків за спеціальним дорученням повноважного командування, у порушення вимог ст. 3 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, 06.01.2026 приблизно о 16:00 по АДРЕСА_2 , всупереч покладених на нього обов`язків та завдань, достовірно знаючи про відсутність правових підстав для здійснення заходів, що обмежують права та свободи громадянина, умисно, перевищуючи свої службові повноваження, безпідставно обмежував в правах та свободі громадянина ОСОБА_4 , застосував фізичну силу, тримаючи його за одяг та руку, що у свою чергу призвело до порушення закріпленого та охоронюваного Конституцією України права на честь і гідність, особисту недоторканність, а також створило резонанс серед цивільного населення, негативно вплинуло на імідж службових осіб ТЦК та СП та Збройних Сил України в цілому.
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушення визнав за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився від надання пояснень, мотивуючи тим, що вину визнає, був неправий. Підтримав свої письмові пояснення. Зауважень до адміністративних матеріалів не має, будь-яких доповнень не висловлював.
Окрім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненому доведена матеріалами справи, дослідженими у судовому засіданні, а саме: 
- даними, зафіксованими у протоколі №1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, від 12.01.2026, у якому викладені обставини вчинення правопорушення, а також містяться пояснення ОСОБА_1 : «Вину визнаю та щиро каюсь»; 
- витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.02.2025 №58; 
- витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.01.2026 №15агд «Про проведення спільних заходів з оповіщення військовозобов`язаних на території Тернопільського району (06.01.2026); 
- актом службового розслідування (з метою встановлення причин та умов, які призвели до можливих неправомірних дій військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проведення заходів оповіщення громадян), затвердженим т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 12.01.2026; 
- витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.01.2026 №26-агд; 
- витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.01.2026 №2; 
- копією Інструкції щодо деескалації конфліктів уповноваженим особам групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 03.12.2025; 
- копією Акту впровадження інструкції щодо деескалації конфліктів уповноваженим особам групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженим т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 03.12.2025; 
- копією Плану-конспекту проведення цільового заняття з уповноваженими особами груп оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженим т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 08.12.2025; 
- світлокопією журналу інструктажу щодо деескалації конфліктів уповноваженим особам групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому наявна відмітка про проведення інструктажу ОСОБА_1 06.01.2026, що стверджується його підписом;
- світлокопією журналу доведення інструктажу до військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо заходів оповіщення військовозобов`язаних, у якому наявна відмітка щодо доведення цього інструктажу до відома ОСОБА_1 06.01.2026, що стверджується його підписом;
- бланком отримання пояснень від ОСОБА_1 від 11.01.2026, відповідно до яких 06.01.2026 відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 №15 від 05.01.2026, він, солдат ОСОБА_1 , був призначений старшим мобільної групи №3 у складі військовослужбовців солдата ОСОБА_2 та солдата ОСОБА_3 з метою здійснення оповіщення громадян (військовозобов`язаних) шляхом вручення повісток та здійснення спільно з працівниками Національної поліції, представниками Тернопільської РВА доставляння громадян, що ухиляються від військового обліку, ухиляються від явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 та інших територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, з метою притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Заходи оповіщення проводяться завжди разом з представниками Національної поліції та з обов`язковим проведенням інструктажу щодо дотримання норм чинного законодавства, заходів особистої безпеки військовослужбовців та використання в службовій діяльності Інструкції щодо деескалації конфліктів уповноваженими особами груп оповіщення.
06.01.2026 приблизно о 15:30 їхньою мобільною групою оповіщення було здійснено перевірку військово-облікових даних громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , під час якої встановлено, що дана особа перебуває в розшуку з 20.08.2025 за порушення правил військового обліку, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст. 210 КУпАП. Надалі, вказаному громадянину було запропоновано в добровільному порядку проїхати разом з представником Національної поліції та групою оповіщення до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проведення заходів, передбачених законодавством України. Проте громадянин ОСОБА_4 одразу повів себе агресивно до нього особисто та військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_5 солдатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а саме почав застосовувати сльозогінний газ, розпилюючи його їм в обличчя та в очі, пробував завдавати ударів та викрикував агресивні і нецензурні висловлювання на їхню адресу, всяко їх ображаючи. Надалі, громадянин ОСОБА_4 був доставлений працівником поліції до ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стосовно ситуації в автомобілі, де він некоректно повів себе з громадянином ОСОБА_4 , пояснює це на той час своїм психоемоційним станом, оскільки йому та іншим військовослужбовцям було завдано фізичного болю, а також морального приниження його, в першу чергу, як військовослужбовця. На даний час він розуміє, що допустив некоректну та неправильну поведінку стосовно громадянина ОСОБА_4 , оскільки мав би емоційно та психологічно бути вищим за нього, проте через вказані вище обставини він не стримався, і як надалі виявилось дав привід недобросовісним псевдоблогерам почати в соціальних мережах дискредитувати його особисто та представників територіального центру, про що щиросердечно жаліє. Зазначає, що жодних протиправних дій, які б вказували на застосування насильства, до вказаного громадянина він не вчиняв.
Стосовно подій, що мали місце 07.01.2026 по АДРЕСА_3 , під час проведення заходів оповіщення та спроби перевірки документів у громадянина виникла ситуація, що даний громадянин почав лаятись нецензурними словами в нашу адресу, тікати, кликати на допомогу громадян. В результаті чого на його крики збіглись громадяни, які почали себе агресивно поводити по відношенню до їхньої групи оповіщення, обзивали їх нецензурними словами, принижуючи честь і гідність військовослужбовців. Надалі, він непотрібно втягнувся в словесну перепалку з одним з громадян, піддався на його провокацію і допустив висловлювання нецензурною лексикою.
Наголошує, що агресивна поведінка стосовно військовослужбовців груп оповіщення та інших військовослужбовців територіальних центрів комплектування, на жаль, стає нормою нашого суспільства, втрачене розуміння захищати Батьківщину і розуміння того, що всі мають обов`язок захисту Вітчизни. На цьому фоні постійно проводяться відносно них різні провокації як фізичного, так і морального характеру, що негативно впливає на морально-психологічний стан як особисто його, так і інших військовослужбовців, проходить так зване «професійне вигорання», і на цьому фоні він необачно піддався впливу емоцій і допустив некоректну поведінку стосовно цих громадян. Наголошує, що в нього це поодинокий випадок, який стався під впливом несприятливих обставин, про що він жаліє. В своїй службовій діяльності він керується виключно законодавством України та вимогами Статутів Збройних Сил України;
- копією довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.01.2026 №227 про доставлення (супроводження) громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
- протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 06.01.2026 №48, складеним щодо ОСОБА_4 ;
- постановою №R288377 від 07.01.2026 про закриття справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 ;
- довідкою військово-лікарської комісії №2026-0106-1534-1502-3 від 06.01.2026;
- витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 06.01.2026 №6 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період».
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, а саме перевищення військовою службовою особою службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі повноважень, вчинене в умовах особливого періоду, а тому його слід притягнути до відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції даної статті.
При визначенні виду і розміру адміністративного стягнення, керуючись ст. 33 КУпАП, суддя враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення – щире розкаяння, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, а тому вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу, визначеному санкцією статті, яке у відповідності до ст. 23 КУпАП буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети виховання ОСОБА_1 в дусі додержання Законів України, а також запобіганню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами. 
Враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 172-14, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, який стягнути в дохід держави.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн (шістдесят вісім тисяч гривень 00 копійок), в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Cуддя	Н. П. Воробель