Україна
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

провадження № 2/361/2091/25, cправа № 361/5989/25 
15.01.2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» січня 2026 року м.Бровари Київської області
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Василишина В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
в с т а н о в и в:
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, що відраховуються із заробітної плати за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частки на 1/4 частку заробітної плати, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
В обґрунтування вимог зазначається, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року у справі № 361/6955/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 
На підставі вказаного судового рішення 31 березня 2017 року Броварським міськрайонним судом Київської області видно виконавчий лист № 361/6955/16-ц, який перебуває на виконанні у органах державної виконавчої служби (виконавче провадження № 5378728). 
Позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі можливості сплачувати аліменти не має. Заборгованість зі сплати аліментів з урахуванням штрафів, виконавчого збору та витрат за виконавчим провадження становить 618 782 грн. 89 коп. 
10 лютого 2025 року Броварським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) винесено постанову про арешт коштів боржника. 
21 лютого 2025 року ОСОБА_1 офіційно працевлаштувався, починаючи з березня 
2025 року з його заробітної плати здійснюється відрахування у розмірі 50 %, а саме 33 % на сплату поточних аліментів та 17 % на погашення заборгованості по сплаті аліментів. Батьки позивача проживають у сільській місцевості, є особами похилого віку та частково перебувають на утриманні позивача. Крім того, після дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце у 
2013 році позивач проходив довготривале лікування. У серпні 2021 року позивач одружився з ОСОБА_4 , яка має неповнолітнього сина, відповідно позивач має зобов`язання щодо утримання сім`ї. З підстав зменшення розміру аліментів позивач звернувся до суду. 
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
23 липня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач ОСОБА_2 просила суд відмовити у задоволенні даного позову з підстав недоведеності.
Дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 грудня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 
31 березня 2017 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 361/6955/16-ц про стягнення аліментів, який пред`явлено до виконання у органи державної виконавчої служби. 
Постановою державного виконавця від 19 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження № 5378728 з виконання виконавчого листа № 361/6955/16-ц, виданого 31 березня 2017 року. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином не виконує зобов`язання, покладені на нього судовим рішення про стягнення аліментів. З підстав ухилення від виконання зобов`язань позивачу встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (постанова від 05 червня 2020 року), тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (постанова від 05 червня 2020 року), тимчасове обмеження у праві користування зброєю (постанова від 05 червня 2020 року). 
З довідки-розрахунку від 07 лютого 2025 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на підставі виконавчого листа № 361/6955/16-ц становить 386 508 грн. 68 коп. 
Постановою головного державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) від 10 лютого 2025 року накладено арешт на грошові кошти боржника 
ОСОБА_1 . 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з статтею 182 Сімейного кодексу України (далі – СК України) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Спірні правовідносини врегульовані статтею 192 СК України згідно з приписами якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Заявляючи вимогу про зменшення розміру аліментів позивач посилається на скрутне матеріальне становище, наявність на його частковому утриманні батьків, дружини та її сина від першого шлюбу. 
З матеріалів справи вбачається, що 20 лютого 2025 року між ФОП ОСОБА_4 та 
ОСОБА_1 укладено трудовий договір № 1 між правником і фізичною особою, яка використовує найману працю. 
Згідно з наказом № 1 від 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 прийнято на роботу з 21 лютого 2025 року на основне місце роботи водієм автотранспортного засобу з місячним посадовим окладом 8 000 грн. 00 коп. 
З матеріалів справи вбачається, що у березні, квітні та травні 2025 року ОСОБА_4 перераховано грошові кошти на сплату аліментів за виконавчим провадженням № 53787289.
Постановою головного державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) від 04 квітня 2025 року скасовано тимчасове обмеження щодо ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами. 
Також, обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів позивач, як на підставу такого зменшення, відповідно до статті 192 СК України, посилається на наявність шлюбу з ОСОБА_4 , у якої від першого шлюбу є неповнолітній син, ОСОБА_5 , 
 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом тим, наявність у дружини дитини від попереднього шлюбу не породжує у позивача обов`язок її утримання. Сам факт укладення шлюбу також не є підставою для зменшення розміру аліментів. 
Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення, у нього суттєво погіршився матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Посилання позивача на травмування у 2013 році не приймається до уваги, так як рішення про стягнення аліментів постановлено у лютому 2017 року, доказів наявності травми, проходження лікування та неможливості з цих підстав виконувати аліментарні зобов`язання не надано. Факт перебування батьків на частковому утримання позивача жодним доказом не підтверджений та є голослівним. 
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що належних та допустимих доказів того, що змінилися обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені у статті 192 СК України, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. З довідки-розрахунку вбачається, що впродовж тривалого часу позивач взагалі не сплачував аліменти за виконавчим листом № 361/6955/16-ц. При цьому через ухилення від виконання зобов`язань був тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортним засобом та користування зброєю, також за ухилення від виконання рішення суду на позивача як боржника за виконавчим провадженням накладено штраф. 
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову з підстав його недоведеності. 
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у разі відмови у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись статтями 141, 263-265, 279 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області, 
в и р і ш и в:
У задоволенні позову – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин