Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2026 року Справа№200/9710/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Аляб`єва І.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Трун Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 до Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Олександрівської селищної ради Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

у с т а н о в и в:

10.12.2025 року адвокат Трун Ольга Валентинівна звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Олександрівської селищної ради Донецької області з вимогами визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Олександрівської селищної ради Донецької області від 18 вересня 2025 року №80906031 про відмову в проведені реєстраційних дій, та зобов`язати відповідача здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 13.11.2024 звернувся до відповідача із заявою державної реєстрації прав на нерухоме майно, а саме квартири. До заяви були додані документи, що підтверджують право власності: свідоцтво про право власності на житло, технічний паспорт. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 від 15.11.2024 №76110164 було відмовлено у проведенні реєстраційних дій. При розгляді заяви позивача державний реєстратор встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.06.2025 у справі № 200/8956/24 визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу “Центр надання адміністративних послуг” Олександрівської селищної ради Донецької області від 15.11.2024 № 76110164 про відмову ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій та зобов`язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу “Центр надання адміністративних послуг” Олександрівської селищної ради Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.11.2024 за реєстраційним номером 63969369 про здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду.
На виконання рішення суду від 03.06.2025 у справі № 200/8956/24 відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 від 13.11.2024 (реєстраційний номер 63969369) та 18.09.2025 прийняв нове рішення № 80906031 про відмову в проведенні реєстраційних дій. При розгляді заяви позивача державний реєстратор встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Виходячи з наведеного позивач просить зобов`язати відповідача здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 15.12.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
Представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 29.12.2025 відкрито провадження справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.
При цьому суд також врахував, що згідно з частиною шостою статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та пунктом 10 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.
Абзацом сьомим пункту 2 параграфу 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, що окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
У газеті «Голос України» від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку.
Таким чином, вищезазначені підсистеми (модулі) почали офіційно функціонувати з 05.10.2021.
Відтак з 05.10.2021 усі державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки зобов`язані бути зареєстрованими у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
Аналізуючи обов`язок органів публічної влади бути зареєстрованими у вищезазначеній підсистемі (модулі), суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, зокрема, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (пункт 71 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (заява № 29979/04), пункт 74 рішення ЄСПЛ у справі «Лелас проти Хорватії» («Lelas v. Croatia») від 20.05.2010 (заява № 55555/08).
Тому суд прийшов до висновку, що внесені з 05.10.2021 в Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему судові рішення, документи у справі тощо вважаються такими, що отримані належним чином відповідними державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання державного та комунального секторів економіки не залежно від факту їх реєстрації у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет».
Відповідно до довідки з підсистеми «Електронний Суд» відповідачем отримано копію ухвали 29.12.2025.
З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.
Згідно частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання не прибули представники сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.
Дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 13.08.1996 року, відділ приватизації державного житлового фонду виконкому міської Ради народних депутатів засвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дісно належить на праві спільної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 . Квартира приватизована відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири складає 44,37 кв.м. свідоцтво видано на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів №324 від 07.08.1996 року.
Квартира АДРЕСА_3 зареєстрована в БТІ за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , 22.08.1996 року на праві приватної, спільної власності на підставі свідоцтва про право власності та занесена в реєстраційну книгу за № НОМЕР_4 . У свідоцтві наявні підписи та печатки керівника органу приватизації та керівника БТІ.
Також в матеріалах справи наявний технічний паспорт на приватизовану квартиру АДРЕСА_3 , план квартири та технічна характеристика квартири. Паспорт та план складено та підписано керівником БТІ 19.06.1996 року.
13.11.2024 року Позивач звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Державним реєстратором прав на нерухоме майно Алієвою Тетяною Василівною Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Олександрівської селищної ради Донецької області, за результатом розгляду заяви від 13.11.20224 року за реєстраційним номером 63969369 прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 76110164 від 15 листопада 2024 року. Державний реєстратор встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстрації: - подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме:
Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» в Донецькій області утворений Горлівський район (з адміністративним центром у місті Горлівка). Населені пункти Горлівського району включені до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р. Вся територія Горлівського району Донецької області є тимчасово окупованими Російською Федерацією територією України з 07.04.2014 відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004.
Позивач, вважаючи протиправним рішення державного реєстратора щодо відмови у проведенні реєстраційних дій, звернувся до суду з позовом.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.06.2025 у справі № 200/8956/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу “Центр надання адміністративних послуг” Олександрівської селищної ради Донецької області (84000, Донецька область, Краматорський р-н, сел. Олександрівка, вул. Соборна, 20, ЄДРПОУ 43505179) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу “Центр надання адміністративних послуг” Олександрівської селищної ради Донецької області від 15.11.2024 №76110164 про відмову ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій.
Зобов`язано державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу “Центр надання адміністративних послуг” Олександрівської селищної ради Донецької області (84000, Донецька область, Краматорський р-н, сел. Олександрівка, вул. Соборна, 20, ЄДРПОУ 43505179) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 13.11.20224 року за реєстраційним номером 63969369 про здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Відділу “Центр надання адміністративних послуг” Олександрівської селищної ради Донецької області (84000, Донецька область, Краматорський р-н, сел. Олександрівка, вул. Соборна, 20, ЄДРПОУ 43505179) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 600 (шістсот) грн. 00 коп.
рішення суду у справі №200/8956/24набрало законної сили 03.07.2025.
Державним реєстратором прав на нерухоме майно Алієвою Тетяною Василівною Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Олександрівської селищної ради Донецької області на виконання рішення суду від 03.06.2025 у справі № 200/8956/24 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 13.11.20224 року за реєстраційним номером 63969369 прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 18.09.2025 №80906031 у зв`язку ти, що державний реєстратор позбавлений можливості підтвердити у встановленому законом порядку проведену до 01.01.2013 державну реєстрацію прав власності на частину квартири за ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації державного житлового фонду виконкому міської Ради народних депутатів від 13.08.1996 а також встановити відсутність зареєстрованих прав на заявлене майно третіх осіб, у тому числі в період з 22.08.1996 по 01.01.2003. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 3 ст.5 цього Закону визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.
Крім того, за фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.
Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України (частини 4,5 статті 11 № 1207-VII).
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон №1952-IV).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України № 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч. 4 ст. 3 Закону № 1952-IV).
За правилом абз. 4 ч. 5 ст. 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 Закону № 1952-IV визначено, що суб`єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) які набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.
Частиною 3 ст. 10 Закону № 1952-IV врегульовано, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.
Пунктом 1 ст. 20 Закону № 1952-IV визначено, що заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV підстава для відмови в державній реєстрації прав: подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Згідно з п. 5, 6 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:
свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;
свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок № 1127).
Відповідно до п. 23 Порядку № 1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття з відповідним обґрунтуванням їх застосування.
Отже, система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону, запроваджена в Україні з 01.01.2013. До цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.
Тобто до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ.
Після 2013 року при проведенні будь-яких операцій з такою нерухомістю потрібно, щоб записи про право власності були спочатку перенесені в Реєстр, який існує в електронному вигляді.
При цьому, державний реєстратор при перенесенні даних в Реєстр має перевірити факт державної реєстрації права власності за наданими документами тим чи іншим органом БТІ.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації.
Суд встановив, що відповідач спірним рішенням відмовив у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
З рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 18.09.2025 №80906031 вбачається, що державним реєстратором було сформовано інформаційний запит до Донецької обласної військової адміністрації від 13.11.2024 року № 546/01-23.
Листом Донецької обласної державної адміністрації від 14.11.2024 № 6/2223/0/41-24/04.2 повідомлено, що до 01.01.2013 державну реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані у м. Горлівка Донецької області, здійснювало Комунальне підприємство "Горлівське міське бюро технічної інвентаризації ( ЄДРПОУ 03336545, далі - КП БТІ). Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адреса місцезнаходження КП БТІ - вул. Герцена, буд. 15, м. Горлівка, Донецька область. Враховуючи вищезазначене, надати запитувану інформацію або перенаправити запит до Горлівської міської територіальної громади Донецького району Донецької області, КП БТІ не є можливим. 
Суд звертає увагу, що система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону №1952-IV, запроваджена в Україні з 01.01.2013 року, до цього часу державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ. При цьому Закон про державну реєстрацію не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.
Тобто, до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ.
Населені пункти Горлівського району включені до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р.
Слід врахувати, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (у редакції станом на час розгляду справи), вся територія Горлівського району Донецької області є тимчасово окупованими Російською Федерацією територією України з 07.04.2014. Проте, запитувана державним реєстратором інформація у Комунального підприємства "Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» та Горлівської міської територіальної громади Донецького району Донецької області, яке проводило реєстрацію права власності, не може бути надана у зв`язку із окупацією м.Горлівки Донецької області. Разом з тим, позивачем з метою державної реєстрації права власності на нерухоме майно у реєстрі речових прав було подано державному реєстратору документи, які належним чином підтверджують його право власності на будинок.
Суд зазначає, що свідоцтво про право власності на житло №6394 від 13.08.1996 року містить реєстраційний напис вчинений БТІ, який у свою чергу, є підтвердженням реєстрації відповідного речового права, що виникло до 01.01.2013 року. В свідоцтві зокрема зазначено, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована в БТІ за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , 22.08.1996 року на праві приватної, спільної власності на підставі свідоцтва про право власності та занесена в реєстраційну книгу за № НОМЕР_4 .
Отже наявними в матеріалах справи доказами підтверджується право власності Позивача на квартиру АДРЕСА_3 та державна реєстрація такої квартири у відповідності до вимог законодавства, що було чинним на момент проведення такої реєстрації.
При цьому, статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З приписів статті 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто, передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Також, як вже зазначалося вище, нормами статті 11 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" на тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України. За державою Україна, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, у тому числі територіальною громадою міста Севастополя, державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.
За фізичними особами, незалежно від набуття ними статусу біженця чи іншого спеціального правового статусу, підприємствами, установами, організаціями зберігається право власності та інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо воно набуте відповідно до законів України.
Набуття та припинення права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, здійснюється відповідно до законодавства України за межами тимчасово окупованої території. У разі неможливості здійснення державним реєстратором повноважень щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на тимчасово окупованій території орган державної реєстрації визначається Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову в проведенні реєстраційних дій № 80906031 від 18.09.2025 року прийняте необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
Статтею 11 Закону №1952-IV передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Отже, під час розгляду заяви про державну реєстрацію і поданих документів державний реєстратор має виключну компетенцію у питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.
Державна реєстрація прав на нерухоме майно відноситься до компетенції державного реєстратора, який приймає відповідне рішення за умови відповідності заявлених прав, поданої заяви та долучених до неї документів вимогам, встановленим законом.
Разом із тим, суд звертає увагу на те, що законодавець чітко передбачив як підстави, порядок, строки, процедуру проведення реєстраційних дій щодо речових прав на нерухоме майно, так і порядок, строки, відповідну процедуру та підстави для відмови у проведенні таких реєстраційних дій.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
При цьому на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Слід звернути увагу, що з початку повномасштабної війни 24.02.2022 року громадяни, які мають у власності об`єкти нерухомого майна на територіях областей, де відбуваються бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях, право власності на які оформлене до 2013 року, стикаються з неможливістю провести операції з власною нерухомістю, отримати компенсацію за пошкоджене чи зруйноване майно, зареєструвати право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Оскільки значна частина архівів в населених пунктах, які знаходяться в зоні активних бойових дій чи на тимчасово окупованих територіях, на даний час недоступна або знищена, одним із способів підтвердити право власності на таке майно залишається визнання права власності в судовому порядку. Державна реєстрація у цьому випадку здійснюється на підставі рішення суду.
Враховуючи те, що єдиною підставою для відмови позивачу в проведенні реєстраційних дій слугувала відсутність інформації про зареєстроване право власності до 01.01.2013 року, яку неможливо отримати у зв`язку з окупацією м.Горлівка Донецької області, суд дійшов висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача, слід зобов`язати відповідача здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі поданих документів та з урахуванням висновків суду.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст.90 КАС України).
Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне.
Згідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За подання позовної заяви позивачка сплатила судовий збір в сумі 968,96 грн, який підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Трун Ольги Валентинівни в інтересах ОСОБА_1 до Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Олександрівської селищної ради Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Олександрівської селищної ради Донецької області від 18.09.2025 року №80906031 про відмову в проведені реєстраційних дій.
Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу “Центр надання адміністративних послуг” Олександрівської селищної ради Донецької області (84000, Донецька область, Краматорський р-н, сел. Олександрівка, вул. Соборна, 20, ЄДРПОУ 43505179) провести реєстраційні дії за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 13.11.20224 року за реєстраційним номером 63969369 здійснивши державну реєстрацію за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі поданих документів та з урахуванням висновків суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Олександрівської селищної ради Донецької області (84000, Донецька область, Краматорський р-н, сел. Олександрівка, вул. Соборна, 20, ЄДРПОУ 43505179) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення складено у повному обсязі та підписано 28.01.2026. 

Суддя І.Г. Аляб`єв