УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/2592/25 Головуючий у 1-й інст. Івашкевич О. Г. 
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №279/2592/25 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Івашкевич О.Г.
встановив:
У квітні 2025 року ТОВ «Брайт Інвестмент» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість у розмірі 46002,39 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 29 700,00 грн, заборгованості по відсотках – 16 302,39 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 08 вересня 2019 року між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2025931814, відповідно до якого відповідач отримав кредит на придбання товару. Даний договір є змішаним, у якому містяться елементи різних договорів і позичальнику надано декілька різних послуг, а саме кредитування та видача і обслуговування картки. На дату укладення договору у формі заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% на місяць, а впродовж пільгового періоду 0,01 % річних.
Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором у ОСОБА_1 виникла заборгованість у вказаному розмірі.
24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» передало ТОВ «Брайт Інвестмент» право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними з боржниками в розмірі портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі боржників, що є додатком №1 до договору, зокрема, і за кредитним договором №2025931814 від 08 вересня 2019 року, укладеним між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованість за кредитним договором та заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2025931814 від 08.09.2019 року в розмірі 46 002,39 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та 8 500,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 56924,79 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не надав належно оцінки доказам, долученим позивачем, на обґрунтування розміру заявлених позовних вимог, а саме: копії витягу з додатку №1 до договору факторингу №24/03/23, копії розрахунку заборгованості за договором №2025931814 від 24.03.2023, копії виписці рахунку приватного клієнта №2025931814. При цьому вказані документи не містять істотних даних, наявність яких дає можливість перевірити правильність їх складання, наприклад кількість днів за які нараховувались відсотки за користування кредитним коштами. Фактично визначити склад суми заборгованості, період її виникнення, розмір відсотків та кількість днів користування кредитними коштами із змісту наданих розрахунків визначити неможливо. В матеріалах справи також відсутні первинні документи зі змісту яких можливо визначити та підвередити наявність заборгованості по тілу кредиту в розмірі 29 700,00 грн та по відсотках в розмірі 16 302,39 грн. За таких обставин вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку заборгованості та позові, а також факт її існування на день звернення до суду з цим позовом.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства. Звертає увагу, що позивачем на обґрунтування позовних вимог надано розрахунок заборгованості, який містить детальний опис здійснених операцій відповідачем (оплата товарів/послуг в інтернет магазині, заправці, зняття готівки тощо) із зазначенням типу операції, нарахування процентів, надходження коштів на рахунок. З наданого розрахунку вбачається, що відповідач у період з 2019 по 2022 рік активно користувався карткою, здійснюючи різні операції. Крім того, даний розрахунок містить суму використаних кредитних коштів, нараховані відсотки та загальну суму надходження сплачених відповідачем коштів на рахунок. Більш того, ОСОБА_1 не спростовано факт отримання кредитних коштів, не спростовано розмір заборгованості та не надано свого розрахунку заборгованості. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом під час розгляд справи встановлено, що 08 вересня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2025931814, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 980,90 грн, з яких 9 998,00 грн - на придбання товару у продавця 1 (ТОВ САВ-ДІСТРІБЬЮШН КБ), 190,00 грн - на сплату додаткових послуг Банку, а саме: послуга - «СМС+Довідка»; 600,00 грн – на придбання послуг зі страхування у продавця 2 : «Експрес майно» від СК Арсенал страхування, дата остаточного повернення кредиту – 08 вересня 2021 року (а.с.15).
Відповідно до п. 1.2. кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися: фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних.
Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів (п. 1.3 кредитного договору).
Відповідно до п. 1.4. кредитного договору, датою (моментом) надання Банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок продавця на придбання товару. У разі отримання кредиту також і на оплату послуг у продавця та/або на оплату комісійної винагороди за видачу кредиту, кредит надається також шляхом перерахування Банком відповідної частини кредиту на поточний рахунок продавця послуг та/або утримання Банком комісійної винагороди за видачу кредиту.
Пунктом 1.5. кредитного договору визначено, що підписанням кредитного договору позичальник заявляє, гарантує та підтверджує, що: 1) Банк надав позичальнику в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію передбачену законодавством, що захищає права споживачів; 2) позичальника перед укладенням кредитного договору ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій Банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення кредитного договору; 3) позичальник отримав кредит на сприятливих для нього умовах; Банк надав позичальнику підписаний зі сторони Банку оригінальний примірних кредитного договору зі всіма невід`ємними частинами та всіма додатками до кредитного договору (зокрема. Але не виключно, Графік Платежів з розрахунком загальної вартості кредиту); 4) з правилами кредитування, зокрема з положеннями щодо відповідальності позичальника, та тарифами Банку, які є невід`ємною частиною кредитного договору та які розміщені на офіційному сайті Банку www.otpbank.com.ua, у розділі «Кредитування», ознайомлений і згоден, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; примірники правил кредитування та тарифів Банку отримав; 5) послуги Банку пов`язані із видачою кредиту отримав в повному обсязі. Зауваження щодо якості та обсягу послуг, у тому числі послуг, наданих Банком та оплати комісійної винагороди за видачу кредиту відсутні.
Розділом 2 «Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «»ОТП Банк» №2025931814_CARD від 08.09.2019 року» кредитного договору визначено, що ОСОБА_1 виявив бажання оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб: тип картки - MC Gold, валюта рахунку - гривня, номер карткового рахунку - № НОМЕР_1 .
За користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки становить: 5% в місяць. На дату укладення заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних.
У той же день, ОСОБА_1 був ознайомлений із паспортом споживчого кредиту, у якому визначено сума кредиту 10 980,90 грн, строк кредитування по кредиту 24 місяці; також зазначена сума кредитної лінії в розмірі 4 000,00 грн з можливістю збільшення ліміту відповідно до кредитного договору на 36 місяців з правом пролонгації; відсотки за користування кредитом та порядок їх нарахування, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (в тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 14 445,67 грн, а реальна річна процентна ставка 41,73 % (а.с.16).
У розписці (без визначеної дати та особи, яка видала) вказано про отримання картки № НОМЕР_2 , термін дії 08/22 (а.с.17).
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2025931814_CARD від 08 вересня 2019 року, картковий рахунок НОМЕР_3 , укладеного з ОСОБА_1 станом на 24 березня 2023 року, розмір заборгованості становить 46 002,39 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 29 700,00 грн, заборгованості по відсотках – 16 302,39 грн. 
24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено договір факторингу №24/03/23, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за №265, відповідно до якого клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає новим кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованостей. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами.
Згідно з п. 6.2.3 договору факторингу право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей (а.с.8-13).
Відповідно до витягу №1 до договору факторингу №24/03/23 від 24 березня 2023 року ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2025931814 від 08 вересня 2019 року у сумі 46 002,39 грн, що складається що складається з: заборгованості по тілу кредиту – 29 700,00 грн, заборгованості по відсотках – 16 302,39 грн (а.с.13).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, договором факторингу. Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором кредиту, допустивши заборгованість. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 46 002,39 грн.
Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.
Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
За правилами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, згідно положень статті 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 536 цього Кодексу за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Судом встановлено що 08.09.2019 року між AT «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2025931814, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на придбання товару на загальну суму 10 980,90 грн, з датою остаточного повернення кредиту 08.09.2021 року.
Разом з кредитним договором ОСОБА_1 підписав Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» №2025931814_CARD від 08.09.2019 року, що є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (далі Договір) та усіх додатків до нього, невід`ємною частино якого є Тарифи Банку, Паспорт споживчого кредиту.
Також 08.09.2019 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, за умовами якого АТ «ОТП Банк» надав кредитну лінію в сумі 4 000,00 грн з можливістю збільшення ліміту відповідно до кредитного договору на 36 місяців з правом пролонгації. Мета кредиту: споживчі цілі. Процентної ставки впродовж Пільгового періоду до 55 днів становить 0,01 % річних та 5% в місяць після закінчення пільгового періоду. Цього ж дня на підставі Заяви-Анкети Банк відкрив поточний (картковий) рахунок та надав електронний платіжний засіб. 
Отже, укладений між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 договір є змішаним, в якому містяться елементи різних договорів і Позичальнику надано декілька різних послуг – кредитування та видача і обслуговування картки.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, як і договору факторингу. Зазначені договори недійсними не визнано.
Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст.599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З наданих позивачем до суду першої інстанції доказів вбачається, що відповідач кредитні кошти отримав, активно ними користувався та деякий час погашав кредитну заборгованість, здійснивши останній платіж 21.02.2022. Однак у повному обсязі свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 46 002,39 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 29 700,00 грн. та заборгованості по відсотках - 16 302,39 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою АТ «ОТП Банк» з рахунку приватного клієнта №2025931814 ОСОБА_1 за період з 08.09.2019 по 24.03.2023 року.
Доводи відповідача про необґрунтованість заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитним договором, спростовуються матеріалами справи, зокрема кредитним договором, який має змішаний характер, відповідачу видані кошти на придбання товару у сумі 10 980,90 грні одночасно відкрита кредитна лінія з видачею кредитної картки на суму 4 000,00 грн з можливістю збільшення кредитного ліміту та пролонгації, а також випискою по рахунку, з якої убачається, що відповідач користувався кредитними коштами у межах кредитного ліміту, проте повністю використану суму коштів не повернув. Крім того колегія суддів звертає увагу, що надані позивачем розрахунок заборгованості, виписка по рахунку та витяги з реєстру боржників у сукупності є належними та допустимими доказами у справі, підтверджують факт передачі кредитних прав позичальнику та заборгованість за кредитними договорами.
Доводи апелянта в скарзі про те, позивачем не було доведено розмір заборгованості, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що ні відповідачем, ні його представником як в суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції не були надані належні та допустимі докази на спростовування позовних вимог, зокрема таких, як контррозрахунку, виписки про рахунку, інформації про те, що відповідач виконав взяті на себе зобов`язання, та сплатив частково чи в повному обсязі наданий кредит.
З урахуванням встановленого, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за зобов`язанням на загальну суму 46002,39 грн. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості є доведеною.
Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.
Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 липня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 23 грудня 2025 року.

Головуючий Судді