ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2132/25 Справа № 175/4920/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Войтух О. М. Суддя у 2-й інстанції - Залізняк Р. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 грудня 2025 року Кривий Ріг 
26.12.2025р. суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Залізняк Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг при секретарі судового засідання Шевченко В.В. в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Ігнатова Є.Є., який діє в інтересах особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2025р., якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один на рік.
за участю захисника      Ігнатова Є.Є. 

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постанову суду першої інстанції оскаржено захисником Ігнатовим Є.Є., який в апеляційній скарзі: 
- вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- вважає відеозапис неналежним доказом, оскільки він не є безперервним, на відеозапису відсутній момент складання процесуальних документів, один з відеозаписів здійснений на мобільний телефон, тому не можливо встановити дату та час здійснення відеозапису;
- вказує, що в матеріалах справи відсутній акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, та відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я;
- вказує, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та його огляд на стан сп`яніння повинен був проводитись відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, тому огляд проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, є недійсним.

- прохає оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі щодо  ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Про дату, час та місце судового розгляду  ОСОБА_1 повідомлений належним чином, до судового засідання не прибув, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, його інтереси в суді апеляційної інстанції представляє захисник Ігнатов Є.Є. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника Ігнатова Є.Є., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою суду першої інстанції  ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 27.01.2025р. о 21:25год. у м. Краматорськ по вул. Паркова біля буд. 75 керував транспортним засобом «Volkswagen transporter» н/з НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота,почервоніння шкіри обличчя, порушення мовлення). Водій  ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП . 

В обґрунтування висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд першої інстанції поклав протокол про адміністративне правопорушення серії АБА № 010444 від 27.01.2025р., диск з відеозаписом подій від 27.01.2025р. та рапортом працівника поліції Астахова В.
Також судом першої інстанції були досліджені доводи захисника Ігнатова Є.Є. щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та не встановлено підстав для їх задоволення. 

Суд першої інстанції після аналізу встановлених фактичних обставини та оцінки наведених доказів в їх сукупності, дійшов висновку про наявність в діянні  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та доведеності його винуватості.

Суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 , погоджується із висновками суду про визнання його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини справи, вирішив їх в точній відповідності із законом, повно та всебічно дослідив та оцінив наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, що суд першої інстанції не дотримався принципів повноти та всебічності судового розгляду, постанова суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню, вважає їх неспроможними та такими, що спростовуються сукупністю доказів.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях  ОСОБА_1 утворила його відмова від огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог п. 2.5 ПДР України. Вказана обставина достатньо та повно зафіксована на відеозапису та не викликає сумніву своєї достовірності, факт керування транспортним засобом  ОСОБА_1  беззаперечно підтверджений відеозаписом, також відповідно до матеріалів відеозапису при зазначенні працівниками поліції ОСОБА_1 виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння той повідомив, що їде з нагородження: «чуть-чуть випивши» (файл export-38bi1, час 00:08:20) 

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції правильними, а наведені в оскаржуваній постанові мотиви, які покладені в обґрунтування прийнятого рішення щодо визнання винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП такими, що відповідають вимогам ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП.

Таким чином, враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги захисника, що є помилковими висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, що відеозапис неналежним доказом, оскільки він не є безперервним, на відеозаписі відсутній момент складання процесуальних документів, один з відеозаписів здійснений на мобільний телефон, тому не можливо встановити дату та час здійснення відеозапису, також не мають під собою підґрунтя, оскільки відеозапис, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, застосовується для огляду особи на стан сп`яніння, при цьому у разі неможливості застосування відеозапису при огляді особи на стан сп`яніння працівник поліції залучає двох свідків.
Таким чином відеозапис не є обов`язковим засобом фіксації справи про адміністративне правопорушення, а є альтернативним засобом фіксації правопорушення.
Щодо доводів про відеозапис на мобільний телефон, то такий відеозапис не суперечить вимогам ст. 251 КУпАП, а саме доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутній акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, та відсутнє направлення на огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, не є слушними, оскільки огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння не проводився, складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях утворила відмова від огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
Відсутність направлення водія на огляд до закладу охорони здоров`я з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння також не є порушенням вимог КУпАП, оскільки таке направлення призначене не для водія, а для лікаря відповідного закладу охорони здоров`я, до якого водій, який підлягає огляду на стан сп`яніння доставляється виключно у супроводі працівника поліції, за участю якого проводиться такий огляд. 
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, та його огляд на стан сп`яніння повинен був проводитись відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, тому огляд проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП є недійсним, також є неслушними з огляду на таке.
Стаття 266 КУпАП регламентує відсторонення осіб від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Стаття 266-1 КУпАП регламентує огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Таким чином вказані статті КУпАП розмежовують порядок огляду осіб на стан сп`яніння за суб`єктом правопорушення та об`єктивною стороною.
У порядку ст. 266 КУпАП на стан сп`яніння оглядаються водії транспортних засобів при керуванні ними транспортними засобами з ознаками сп`яніння.
У порядку ст. 266-1 КУпАП на стан сп`яніння оглядаються військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, та не виключається, що в цей час вони можуть керувати транспортним засобом. 
При цьому, військовослужбовці, при виконанні своїх службових обов`язків, крім іншого, є суб`єктами адміністративного правопорушення за ст. 172-20 КУпАП у разі виявлення у них ознак чи стану сп`яніння, та у вказаному випадку слід розмежовувати поняття суб`єкта правопорушення, а саме першочергово - особа, яка керує транспортним засобом спочатку визначається як водій (загальний суб`єкт), а при умові виконання ним ще й службових обов`язків, пов`язаних із проходженням служби в ЗСУ (керуючи транспортним засобом) - як військовослужбовець (спеціальний суб`єкт).
У другому випадку, на думку суду апеляційної інстанції, є доцільним вирішення питання про притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за ст. 172-20 КУпАП, та саме у цьому випадку, при огляді військовослужбовця на стан сп`яніння діють норми ст. 266-1 КУпАП.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що за наявності існування ознак двох складів адміністративних правопорушень, як за ст. 130 КУпАП, так і за ст. 172-20 КУпАП, такі дії слід фіксувати при спільних діях працівників поліції та служби ВСП для складення протоколів про адміністративні правопорушення за відповідними статтями, оскільки юридичні наслідки з вказаними правопорушеннями є відмінними.
Військовий, керуючи транспортним засобом, підпадає під дію законодавства щодо безпеки дорожнього руху, керується вимогами ПДР. При цьому діюче законодавство серед учасників дорожнього руху, як окремим суб`єктом, не відмежовує військовослужбовців, оскільки під час керування транспортним засобом військовослужбовець є водієм.

Враховуючи наведене вище, доводи апеляційної скарги захисника про скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі щодо  ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, постанова суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим та справедливим судовим рішенням. 

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника Ігнатова Євгена Євгеновича, який діє в інтересах особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без задоволення. 

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18.06.2025р., якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя