Справа № 465/3222/25 Головуючий у 1 інстанції: Чорний І.Я. 
Провадження № 22-ц/811/2885/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
27 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року в складі судді Чорного І.Я. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
встановив:

У квітні 2025 року позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №10003203930 від 20.02.2021 року в розмірі 22684,05 грн. 
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 20.02.2021 з використання сервісу online-кредитуваня http://cashberry.com.ua, ОСОБА_1 подав Заявку на отримання кредиту. Дана заявка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «ФК «Інвест Фінанс». Єлектронний підпис накладено ОСОБА_1 одноразовим іденифікатором. Оскільки відповідачем обрано підписання Договору електронним підписом, тим самим відповідач підтвердив про прийняття умов Договору про надання споживчого кредиту №10003203930 від 20.02.2021. На виконання умов договору ТОВ «Інвест Фінанс» перерахував відповідачу на його банківську картку кредитні кошти в сумі 5900,00 грн. 
Таким чином, кредитодавець виконав зобов`язання за кредитним договором від 20.02.2021. 
Разом з тим, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 22684,05 грн, з яких: 5898,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16785,27 грн. - заборгованість за відсотками. 
05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 556/ФК-22, згідно із яким ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступив право вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 10003203930 від 20.02.2021.
Крім того, позивач зазначив, що було вжито заходів щодо досудового врегулювання спору між сторонами. Відповідачу 30 жовтня 2023 року направлялась Досудова вимога про сплату заборгованості за Кредитним Договором № 10003203930 від 20.02.2021, Вих.№2967807318-АВ. 
Оскаржуваним заочним рішенням Франківськогорайонного суду м. Львова від 15 липня 2025 року в задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням, таке в апеляційному порядку оскаржив ТОВ «Діджи Фінанс». Вважає, що суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим, ухваленим без з`ясування всіх обставин справи, з неправильнми застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги обгрунтовує тим, що законодавствм України передбачено оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля, який прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом чи електронного договору - електронним підписом. 
Відповідно до п. 9.10 Договору №10003203930 про надання споживчого кредиту від 20.02.2021, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та Товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Цей договір вважається укладним з моменту його підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС, зазначений у цьому договорі. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариством повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. 
Отже, в силу передбаченого ст. 627 ЦК україни принципу свободи договору, ОСОБА_1 проявив волевиявлення на укладення Кредитного договору №10003203930 від 20.02.2021, який укладено в електронній формі.
Щодо перерахування кредитних коштів в розмірі 5900,00 грн. за Договором №10003203930 від 20.02.2021, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником товариству з метою отримання кредиту. У заяві позичальника №10003203930 від 20.02.2021, безпосередньо самим позичальником зазначено номер карткового рахунку для зарахування кредитних коштів за Кредитним договором: НОМЕР_1 . 
Зазначає, що на обгрунтування заявлених позовних вимог, позивач надав суду документи щодо надання кредитних коштів позивачльнику, а саме: кредитний договір №10003203930 від 20.02.2021, деталізований розрахунок заборгованості за Кредитним договором №10003203930 від 20.02.2021, інформаційну довідку вих. №62/4508/12 від 14.12.2022 ТОВ «Платежі Онлайн», яке є оператором системи платежів «Platon» про перерахування 20.02.2021 09:16:59 на картку відповідача № НОМЕР_1 , зазначену ним у заві позичальнка суму - 5900,00 грн. Надана інформація дозволяє ідентифікувати платника, отримувача, суму та реквізити транзакції згідно із законодавством. 
Поряд з цим, враховуючи, що кредитні кошти видано на платіжну картку позичальника, а всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №164 від 29.07.2022 «Про затвердлження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструменів», відповідно інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею. Таким чином, лише безпосередньо відповідач має можливість надати виписку за картковим рахунком №№ НОМЕР_1 на спростування/підтвердження обставин зарахування/не зарахування 20.02.2021 кредиту в сумі 5900,00 грн. 
Враховуючи наведене, судом першої інстанції знівельовано надані позивачем докази та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим позивач позбавлений права на ефективний судовий захист. 
Просить скасувати заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задовольнити повністю, вирішити питання розподілу судових витрат. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно із ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції на час подання апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних ТОВ «Діджи Фінанс» суд першої інстанції своє рішення обгрунтовував тим, що у справі відсутні належні докази перерахування та отримання відповідачем кредиту в розмірі 5 900,00 грн за договором № 10003203930 про надання споживчого кредиту від 20.02.2021. Надана позивачем інформаційна довідка від 14 грудня 2022 року № 62/4508/12, в якій ТОВ «Платежі Онлайн», як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» проведена успішна транзакція 20.02.2021 на карту НОМЕР_1 на суму 5900,00 грн., не є належним доказом на підтвердження здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів ОСОБА_1 та свідчить лише про проведення Банком платежу в системі на підставі договору з ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС».
Крім того, суд встановив, що кредитний договір не містить відомостей про одноразовий ідентифікатор, який має бути згенерований при підписанні відповідачем ОСОБА_1 цього договору. У договорі № 10003203930 від 20.02.2021 лише зазначено прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_1 , адресу його проживання, ідентифікаційний код та серію і номер паспорта.
Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів укладення 20.02.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту №10003203930 та виконання ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» умов кредитного договору щодо здійснення безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає.
Перевіряючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20.02.2021 ОСОБА_1 здійснив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі (далі ІТС) Кредитодавця на сайті cashberry.com.ua; заповнив заявку на отримання кредиту на сайті Кредитодавця; позичальнику надіслана пропозиція в ІТС укласти договір на визначених Кредитодавцем умовах (оферта); позичальник на сайті Кредитодавця заповнив заяву про прийняття пропозиції укласти договір на визначених умовах (акцепт).
Із заяви про прийняття оферти (акцепт) вбачається, що ОСОБА_1 погодив умови кредитного договору на суму 5 900 грн, термін кредиту 14 днів, розмір процентної ставки/день 1,71 % річний, розмір процентної ставки 624,15%. Крім того, підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредитування, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись укладеного договору кредиту та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», текст яких розміщений на сайті: https://cashberry.com.ua.
Підтвердив вчинення електронного правочину у формі електронного документа, а саме договору про надання споживчого кредиту від 20.02.2021 за №10003203930 між ним та ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС».
Відповідно до п. 1.1. та п. 1.2 договору за цим Договором Товариство зобов`язується надати Позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього Договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Сума на який надається кредит 5 900 грн. Тип кредиту - кредит.
Згідно з п. 1.3. договору строк надання кредиту 14 календарних днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів/розрахунків, що є Додатком № 1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 1.6. договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає за ставкою 624,14 % річних.
Відповідно до п. 1.7. договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору складає за ставкою 7312,46 грн.
Як вбачається з п. 2.1. договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Товариству з метою отримання кредиту.
Згідно із п. 2.4. договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту.
З огляду на п. 9.1. договору укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ITC Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.
Відповідно до п. 9.2. договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Правила) та Паспорт споживчого кредитування, що надано Позичальнику до укладення цього Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких, розміщений на сайті Товариства https://cashberry.com.ua/.
Згідно із п. 9.4. договору цей Договір вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Позичальником зобов`язань за ним. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення його умов, яке мало місце під час дії цього Договору.
Пунктом 9.9. договору передбачено, що сторони засвідчують, що укладення цього Договору відповідає вільному волевиявленню Сторін, жодна зі Сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа Договору, права та обов`язки Сторін, інші умови Договору), та умови цього Договору є взаємовигідними для кожної із Сторін. У разі істотної зміни обставин, якими Сторони керувалися при укладенні цього Договору, цей Договір може бути змінений або розірваний тільки за згодою Сторін.
Відповідно до інформаційної довідки від 14 грудня 2022 року № 62/4508/12 ТОВ «Платежі Онлайн», як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» проведена успішна транзакція 20.02.2021 на карту НОМЕР_1 на суму 5 900,00 грн.
Як вбачається з розрахунку ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» станом на 11 вересня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 10003203930 від 20.02.2021 становить 22 684,05 грн.
Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 зазначеного Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Водночас електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
При цьому, зі системного аналізу зазначених вище положень закону вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту, позивач посилався на те, що 20.02.2021 року ОСОБА_1 з використанням сервісу online-кредитування подав заявку № 10003203930 на отримання кредиту, зареєструвавшись у власному кабінеті на відповідному сайті та прийнявши умови кредитного договору за допомогою одноразового паролю, на підставі чого отримав кредит в розмірі 5900,00 грн. На підтвердження укладення Договору про надання споживачого кредиту, позивач надав сам Договір №10003203930 від 20.02.2021, інформаційну довідку від 14 грудня 2022 року № 62/4508/12 ТОВ «Платежі Онлайн», згідно якої оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція 20.02.2021 на карту НОМЕР_1 на суму 5 900,00 грн. та розрахунок заборгованості. 
Проте, суд першої інстанції дійшов висновку, що із зазначених доказів та інших доказів наявних у матеріалах справи, неможливо встановити, що даний переказ стосується саме відповідача. Зокрема, неможливо встановити належність картки НОМЕР_1 відповідачу чи зазначення ним такого номера картки під час оформлення заявки, кредитного договору, також відсутня будь яка інформація даного переказу саме до кредитного договору №10003203930 від 20.02.2021.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки матеріали справи містять належні докази виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо надання кредитних коштів за спірним договором. 
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», фінансова компанія має право надавати фінансову платіжну послугу з переказу коштів без відкриття рахунку та/або із здійснення еквайрингу платіжних інструментів на підставі ліцензії на діяльність фінансової компанії лише за умови, що така фінансова послуга поєднується з іншими видами фінансових послуг, передбаченими пунктами 1-5 частини першої цієї статті.
ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (ЄДРПОУ: 40284315) є зареєстрованою у належному порядку як фінансова установа, що надає фінансові послуги, зокрема з кредитування, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи та свідоцтвом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Первісний кредитор є фінансовою установою, що відповідно до наявної ліцензії може надавати лише одну фінансову послугу: надання коштів у позику, в т. ч. і на умовах фінансового кредиту.
Так як відповідачем укладений Договір про надання споживчого кредиту № 10003203930 з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та 20.02.2021, останньому перераховані кредитні кошти сумі 5900,00 грн на зазначену ним банківську картку № НОМЕР_1 , реквізити якої надані Позичальником Кредитодавцю. Здійснення переказу коштів не охоплюються цією ліцензію, а отже, для видачі кредитів в безготівковій формі, первісний кредитор має залучати надавача платіжних послуг. 
Листом від 14.12.2022 року №62/4508/12 ТОВ «Платежі Онлайн», як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомила, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція: сайт торговаця: cachberry.com.ua; тип транзакції: видача кредиту, номер транзакції: 31380-54162-00013: сума транзакції - 5900,00 грн. дата та час проведення транзакції: 20.02.2021 9:16:59: номер карти: НОМЕР_1 20.02.2021 на карту НОМЕР_1 на суму 5 900,00 грн: Approval code: 874070; Банк-емітент Приватбанк. 
З розрахунку заборгованості вбачається, що дійсно 20.02.2021 ОСОБА_1 надано кредит в сумі 5900,00 грн. Також із вказаного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, про що свідчить погашенняи ним, як відсотків, так і тіла кредиту. Зокрема, ОСОБА_1 06.03.2021 погасив 1412,46 грн. відсотків нарахованих за 14 днів згідно п. 1.3 Договору та 0,54 грн. поточного тіла кредиту; 20.03.2021 сплатив: 1412,46 грн. відсотків нарахованих за 14 днів згідно п. 1.3 Договору та 0,68 грн. поточного тіла кредиту
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 31 січня 2024 року по справі №671/1832/20 дійшов висновку, що кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора. Ідентифікація була здійснена належним чином, а електронний договір має юридичну силу. Отримання коштів третьою особою не свідчить про неукладення договору, а стосується його виконання.
Колегія суддів зауважує, що у спірних правовідносинах, що є предметом розгляду даної цивільної справи, підписання відповідачем кредитного договору мало місце електронним підписом, про що заначено у Розділі 7 «РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН» Договору. 
Доказів, які б спростовували підписання Договору та видачу кредиту згідно Договору №10003203930 від 20.02.2021, матеріали справи не містять.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що ідентифікація ОСОБА_1 на вебсайті https://cashberry.com.ua здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням особистих даних позивача, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти.
Тобто, суд враховує, що при отриманні кредиту позичальник заповнює відповідну заявку, яка містить інформацію про позичальника. Без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, а також без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, здійснення позичальником входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, таке укладення кредитного договору є неможливим. 
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що договір про надання споживчого кредиту укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Матеріали справи не містять доказів про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка позивачу не належить, а свідчать про виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо надання кредитних коштів за спірним договором. 
В свою чергу, у пункті 5.1. кредитного договору передбачено, що Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за цим Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Позичальника відповідно до цивільного законодавства України.
05 вересня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) і ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» (клієнт) укладено договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі, наведеної в додатку № 1 до цього договору. 
Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу від 05 вересня 2022 року № 556/ФК-22 залишок боргу на момент відступлення прав вимоги за кредитним договором від 20 лютого 2021 року № 10003203930 складає 22684,05 грн, з яких 5898,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16785,27 грн. - заборгованість за відсотками.
30 жовтня 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» направило відповідачу досудову вимогу сплату заборгованості за Кредитним Договором №10003203930 від 20.01.2021, який первинно був укладений з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс», в розмірі 22684,05 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зазначено, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, як і презумпція правомірності його не спростована.
З огляду на те, що відповідач не виконує взяті на себе грошові зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка нічим не спростована та право вимоги якої перейшло до позивача, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Разом з тим перевіряючи розмір заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту №10003203930 від 20.02.2021 колегія суддів виходить з наявних у матеріалах справи доказів. Зокрема, як зазначалось вище, за умовами Договору відповідачу ОСОБА_1 був наданий кредит в сумі 5900,00 грн (п.1.2), строком на 14 днів (п. 1.3), зі сплатою 1,71 % в день (624,15% річних) (п. 1.6). 
За даними розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 06.03.2021 сплатив 0,54 грн. на погашення поточного тіла кредиту та 20.03.2021 - 0,68 грн. на погашення поточного тіла кредиту. 
Таким чином, розмір заборгованості за тілом кредиту становить 5898,78 грн. (5900,00-0,54-0,68=5898,78)
Щодо стягнення відсотків за користування кредитом в розмірі 16785,27 грн, то колегія суддів з таким розмір не погоджується з огляду на таке. 
Згідно із п. 3.1 Договору нарахування процентів за цим договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
За змістом п .3.2 Договору до періоду розрахунку процентів включається дата повернення кредиту, вказана у Графіку розрахунків, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.3 цього Договору, відбулася пролонгація строку кредиту, відповідно до п. 4.2 цього Договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку розрахунків. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. 
Згідно п. 3.3 Договору розмір процентної ставки, встановлений в п. 1.4 цього Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії цього Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньоиу порядку. 
Розділом 4 Договору передачено умови пролонгації строку кредиту.
Так, зідно п. 4.1 строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п. 1.3 цього Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у орядку, визначеному п. 4.2 (пп. 4.2.1-4.2.3) цього Договору.
За змістом п. 4.2.1 пропозиція (оферта) позичальника щодо продовження строку коритсування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій позичальником. Якщо позичальник здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, позичальник зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних способів: - перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом; або - протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договорута суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений позичальником платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) позичальника щодо продовження строку користування кредитом. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 06.03.2021 сплатив 1412,46 грн. відсотків нарахованих за 14 днів згідно п. 1.3 Договору та 20.03.2021 сплатив 1412,46 грн. відсотків нарахованих за 14 днів згідно п. 1.3 Договору. 
Наявні в матеріалах справи Додаткові угоди від 06.03.2021, 20.03.2021 про зміну умов договору №10003203930 від 20.03.2021, за якими сторони дійшли згоди змінити п. 1.2, п. 1.3 Договору, за умови сплати позичальником кредиту в строк до 06.03.2021 та 20.03.2021 відповідно, фактично нарахованих процентів по договору №10003203930 від 20.03.2021 в сумі 1413 грн., фактично дублюють дії вчинені позичальником щодо пролонгації договору про надання споживчого кредиту №10003203930 від 20.03.2021. 
З наведено слід дійти висновку, що позичальник вчиняв двічі дії, які вказують про продовження (пролонгацію) строку кредитування на 14 календарних днів, тобто до 20.03.2021 вперше та повторно до 03.04.2021. 
Згідно із розрахунком заборгованість станом на 03.04.2021 становила 5898,78 грн. за тілом кредиту та 1412,46 грн. за відсотками, розрахованими за ставкою, визначеною у п. 1.6 Договору (1,71% в день або 624,45% річних). 
Водночас, як вбачається з розрахунку заборгованості, ТОВ «Компані Інвест Фінанс» продовжував нараховувати відсотки після 03.04.2021 за ставкою, що не була узгоджена між сторонами. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. 
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. 
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. 
Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.».
Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, колегія суддів доходить висновку, що з відповідача необхідно стягнути заборгованість за Договором №10003203930 від 20.03.2021 в розмірі 7 311 грн. 24 коп, з яких 5898,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 1412,46 грн. за відсотками, розрахованими за ставкою, визначеною у п. 1.6 Договору по 03.04.2021. 
Зважаючи на те, що ТОВ «Діджи Фінанс» до апеляційної скарги долучив платіжну інструкцію від 29.04.2025, згідно якої ОСОБА_1 сплатив 1300,00 грн. на погашення боргу за Договором №10003203930 від 20.03.2021, то відповідно, заборгованість станом на час перегляду судового рішення становить 6 011,24 грн. 
У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, як і презумпція правомірності його не спростована.
З огляду на те, що відповідач не виконує взяті на себе грошові зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка нічим не спростована та право вимоги якої перейшло до позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Отже, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанцій не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Згідно з положеннями ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки за результатами апеляційного перегляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно сплачений судовий збір за подання до суду позову у розмірі 641,93 грн. та апеляційної скарги у розмірі 962,90, а всього 1604,83 грн. 
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). 
Зазначена правова позиціє є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач при зверненні до суду з даним позовом просив відшкодувати понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн.
На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу подано до суду такі докази: Договір №42649746 від 01.01.2025, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та адвокатом Білецьким Б.М., детальний опис робіт (наданих послуш) від 02.04.2025, Акт про підтвердження факту надання правничої (правово) допомоги адвокатом від 02.04.2025. 
Відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 02.04.2025, складеного адвокатом Білецьким Б. М. та ТОВ "Діджи Фінанс", сторони підтверджують, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу допомогу загальною вартістю 9000 грн, зокрема: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ "Діджи Фінанс" - 3750 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи позивач - 3750 грн; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) - 750 грн; консультація щодо документів та доказів - надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінка їх сили у судовому процесі - 750 грн.
Згідно із п. 4.1 Договору №42649746 від 01.01.2025 загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг, згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.8 даного Договору, а також гонорар, який зазначений у п. 4.9 даного договору. 
Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат в суді першої інстанції, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та формування додатків до позовної заяви зводяться до єдиної дії - підготовка та подання позовної заяви і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги. 
Така послуга, як надання консультації щодо документів та доказів, за своєю суттю є послугою організаційного характеру. Немає також підтвердження, що клієнту разом з тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації.
За таких обставин, надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, врахувавши складність справи, суть спору, характер послуг, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді першої інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Досліджуючи докази на підтвердження витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.
Розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Згідно акту про підтвердження факту надання правничої ( правової) допомоги адвокатом ( виконання робіт, надання послуг) від 14 серпня 2025 року клієнту - ТОВ "Діджи Фінанс " надано виконавцем - адвокатом Білецьким Б.М. такі послуги: аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів 1,5 год. - 1500 грн; правовий аналіз обставин спірних правовідносин тa надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ "Діджи Фінанс" 1,5 год. -2250 грн; складання апеляційної скарги 3,5 год. - 5250 грн. Разом 9000 грн.
Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду встановила, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: аналіз чинного законодавства та судової практики зводяться до єдиної дії - складання апеляційної скарги і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремої послуги.
З огляду на викладене, співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-
ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.
Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 15 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 6011 (шість тисяч одинадцять) гривень 24 копійок заборгованості за договором №10003203930 від 20.03.2021 про надання споживчого кредиту.
У задоволенні решти позовних вимог - вдмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу понесених під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 1604 (одна тисяча шістсот чотири) гривень 83 копійок судового збору. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 січня 2026 року.

Головуючий      А.В. Ніткевич

Судді:        С.М. Бойко

С.М. Копняк