ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року	Львів	Справа № 460/10412/25 пров. № А/857/39201/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: 
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р.В.	
 	Носа С.П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 460/10412/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
місце ухвалення судового рішення 	м. Рівне 	
розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Зозуля Д.П.	
дата складання повного тексту рішення	27.08.2025 року	

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
У червні 2025 року до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідачі) у якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову на військову службу під час мобілізації;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити зі списків особового складу частини та звільнити з військової служби.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 460/10412/25 в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що на момент призову на військову службу мав право на відстрочку під час мобілізації на підставі п.5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким скористався 11.06.2025 року, тобто ще до моменту прийняття наказу про мобілізацію, про що свідчить дата заяви, що спростовує висновки суду про подання такої заяви після прийняття спірного наказу. Позивач наголошує на тому, що дата зазначена в заяві вважається датою вчинення дії, тобто реалізації права на відстрочку.
ІНФОРМАЦІЯ_2 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги представник позивача та відповідачі повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент мобілізації позивача та зарахування його до списків особового складу військової частини, заява про надання відстрочки від призову на військову службу не була подана позивачем до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а право позивача на відстрочку від призову не було реалізоване.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в червні 2025 року позивач звернувся до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як чоловіку, який виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Поряд з цим, на підставі наказу командира Військової НОМЕР_1 (по стройовій частині) №167 від 11.06.2025 позивач зарахований до списків особового складу частини на всі види забезпечення з 11.06.2025.
Позивач вважаючи дії відповідача щодо призову на військову службу під час мобілізації та зарахування до списків особового складу військової частини за наявності підстав для надання відстрочки протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Сторони не заперечують тієї обставини, що позивач на час його мобілізації був військовозобов`язаним, а тому ця обставина не доказується.
Сторони також не заперечують тієї обставини, що позивач перед мобілізацією пройшов медичний огляд та визнаний придатним до військової служби, а тому ця обставина не доказується.
Єдина підстава на яку посилається позивач обґрунтовуючи протиправність наказу про призов на військову службу під час мобілізації це те, що територіальний центр комплектування та соціальної підтримки передчасно мобілізував позивача на військову службу, не розглянувши заяву позивача про надання відстрочки.
Статтею 23 Закону № 3543-ХІІ встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.23 Закону № 3543-ХІІ, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Відповідно до пунктів 56 і 57 Порядку № 560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Пунктом 58 Порядку № 560 установлено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
Пунктом 60 Порядку № 560 передбачено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Апеляційний суд встановив, що позивач 12.06.2025 року відправив поштовим відділенням зв`язку заяву від 11.06.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як чоловіку, який виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Цю заяву позивач подав на пошту 12.06.2025 року, що підтверджується накладною № 3301313083323 та трекінгом цього відправлення.
На підставі трекінгу відправлення № 3301313083323 апеляційний суд встановив, що відповідач отримав лист від позивача 13.06.2025 року.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.06.2025 року № 167 позивач зарахований з 11.06.2025 року до списків особового складу частини на всі види забезпечення. 
Із наведеного слідує те, що позивач мобілізований раніше ніж подав заяву про отримання відстрочки, що свідчить про законність вказаного наказу.
Поряд з цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач просить скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову на військову службу під час мобілізації, однак не вказує його дату і номер та не надає копії цього наказу, а отже не доводить його наявність. Ця обставина, а також той факт, що позивач мобілізований раніше ніж він подав заяву про отримання відстрочки, є підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги.
Що стосується позовних вимог про скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача до списків особового складу частини та на всі види забезпечення та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 виключити зі списків особового складу частини та звільнити з військової служби, то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 82 Порядку № 560, наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається, зокрема, керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи);
У пункті 91 та 97 Порядку № 560 зазначено, що відправлення резервістів та військовозобов`язаних до місць проходження військової служби здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки у складі військових команд або індивідуально.
На склад військової (зведеної військової) команди районним, міським (обласним, Київським та ІНФОРМАЦІЯ_3 оформляється поіменний список (додаток 14) у трьох примірниках
Апеляційний суд на підставі матеріалів справи встановив, що 11.06..2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 включив позивача у поіменний список військовозобов`язаних, які призвані і відправлені у команду Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до пункту 100 Порядку № 560, порядок прийому військовою частиною або об`єднаним (обласним) збірним пунктом особового складу військової команди визначається Генеральним штабом Збройних Сил.
На підставі директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 21.02.2022 року № 39/304/116/10т зі стратегічного розгортання, мобілізаційних директив Головнокомандувача Збройних Сил України від 26.02.2022 року № 319/ПУГШт/24т та № 32/321/501/33, мобілізаційної директиви оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 27.02.2022 року № М18т та поіменних списків від ІНФОРМАЦІЯ_1 , командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ № 167 від 11.06.2025 року про зарахування позивача до списків особового складу та всіх видів забезпечення
Це свідчить про те, що військова частина НОМЕР_1 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому у задоволенні позовної вимоги про скасування вказаного наказу необхідно відмовити.
Тому в задоволенні позовних вимог про скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача до списків особового складу частини та на всі види забезпечення необхідно відмовити.
Оскільки позовна вимога про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу частини та звільнити з військової служби є похідною від законності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача до списків особового складу частини та на всі види забезпечення № 167 від 11.06.2025 року, то і в її задоволенні також необхідно відмовити.
При цьому колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права у встановленому порядку звернутися до військової частини з відповідним рапортом та підтверджуючими документами, які підтверджують право позивача на звільнення з військової служби.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, а судове рішення, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування не має.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 460/10412/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос