Справа №345/7493/25 
Провадження № 2/345/643/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді   Онушканича В.В.
за участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - виконавчий комітет Калуської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в : 
Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. Рішенням виконкому від 09.08.1989 року за №158 її батькові ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку під будівництво автогаражу. У 1990 році ОСОБА_3 побудував гараж на АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на частку квартири та гараж, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Позивачка звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на гараж. Водночас приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж позивачу було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказане майно. Позивачка наголошує, що вищевказаний гараж по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 на законних підставах, відповідно до діючого на той час законодавства, не є самочинним будівництвом. Проте за життя ОСОБА_3 не зареєструвала своє право власності на гараж та не отримала правовстановлюючий документ на нього з невідомих позивач причин.
За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на гараж по АДРЕСА_1 .
Представник позивачки подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, позов просить задоволити.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згідна, не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно.
Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без уповноваженого представника виконавчого комітету Калуської міської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 (а.с.5).
Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на гараж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищевказане нерухоме майно (а.с.7).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Калуської міської Ради народних депутатів №158 від 09.08.1989 року ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку для будівництва автогаражу (а.с.11). Згідно із архітектурно-планувальним завданням ОСОБА_3 для будівництва автогаражу відведено земельну ділянку по АДРЕСА_2 ) (а.с.10). Довідкою №03-03/284 від 18.09.2024 року, виданою Управлінням архітектури та містобудування Калуської ради (а.с.12) підтверджується, що гараж ОСОБА_3 знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 (колишня адреса: АДРЕСА_5 ).
Відповідно до технічного паспорту гараж по АДРЕСА_1 було збудовано 1990 року (а.с.13-15).
За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.
Отже, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на гараж по  АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Позивачка, як спадкоємець за законом, відповідно до ст.1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , звернувшись із заявою про прийняття спадкового майна. Відповідачка на спадкове майно не претендує, про що свідчить подана нею до суду заява.
Отже, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачкою права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, ст.ст.1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, 

у х в а л и в :
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на гараж по АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 10.02.2026 року.

Головуючий