ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1573/25; № 22-ц/821/1759/25; 	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/2044/23 Категорія: 301030300  	Кондрацька Н. М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В., 
за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги адвоката Сучила Артема Олеговича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2025 року та на додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2025 року у цивільній справі за позовом (зустрічним) ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Черкаська міська рада, про поділ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в натурі між власниками, припинення права спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що, відповідно до договору купівлі-продажу від 25 листопада 1983 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Фіщук В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 2/5280 ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 11/20 частин будинку з належною частиною надвірних споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці розміром 600 м2 .
Позивач вказав, що між приміщеннями, які належать позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності, встановлена огорожа, проведені окремі комунікації, у кожного свій окремий вхід до приміщення. Приміщень, якими сторони користуються спільно, немає.
Також позивач звернув увагу суду на те, що спільне володіння і користування майном є неможливим, оскільки ОСОБА_1 не може приватизувати земельну ділянку, прописати будь-кого без згоди ОСОБА_4 . Тим більше, що сторони між собою не розмовляють майже 30 років. Будь-які способи мирно вирішити питання щодо поділу будинковолодіння завершуються незрозумілими особистісними вимогами.
ОСОБА_1 вказав, що розмір часток та технічні можливості дозволяють здійснити саме поділ майна, для визначення можливості та варіанту поділу спільного майна необхідно провести судову будівельно-технічну експертизу та поділити в натурі житловий будинок садибного типу з надвірними та господарсько-побутовими спорудами відповідно до ідеальних часток позивача та відповідача у праві спільної часткової власності.
Після уточнення позовних вимог позивач просив суд поділити в натурі житловий будинок садибного типу з надвірними та господарсько-побутовими спорудами за адресою АДРЕСА_1 , виділивши та визнавши право власності за ОСОБА_1 : в житловому будинку А-І: прим.1-1 – коридор, загальна площа – 10.3 кв.м.; прим. 1-2 – санвузол, загальна площа – 4,4 кв.м.; прим. 1-3 - коридор, загальна площа – 5,0 кв.м.; прим.1-4 – кухня, загальна площа – 7,2 кв.м.; прим. 1-5 – коридор, загальна площа -5,7 кв.м.; прим. 1-6- кімната, загальна площа – 10,5 кв.м.; прим. 1-7 – кімната, загальна площа – 13,0 кв.м.. Всього по № 1: житлова площа – 23, 5 кв.м, допоміжна (підсобна) площа – 32,6 кв.м та надвірні будівлі і споруди: літ. Б – баня, літ. -В – вбиральня, літ. З - літній душ, літ. И – гараж з оглядовою ямою, літ. К – літня кухня, споруда № 3 – ворота з хвірткою, споруда № 4 – водоколонка, споруда № 5 – огорожа, які відповідають ідеальній частці у праві спільної часткової власності, розміром 11/20. ОСОБА_5 в житловому будинку А-І: прим. 2-1 коридор, загальна площа - 9,0 кв.м.; прим. 2-2 – кімната, загальна площа -14,3 кв.м.; прим. – 2-3 – кімната, загальна площа – 5,0 кв.м.; прим.2-4 – кімната, загальна площа – 3,6 кв.м.; прим. 2-5 -кухня, загальна площа – 11,9 кв.м.; прим. 2-6 – санвузол, загальна площа – 3,6 кв.м. Всього по №2: житлова площа – 22,9 кв.м, допоміжна (підсобна площа – 24,5 кв.м та надвірні будівлі і споруди: літ. Г- погріб, літ. Л - вбиральня, споруда №1 – огорожа, споруда № 2 – ворота з хвірткою, споруда № 6 – водоколонка, споруда № 7 – огорожа, споруда І – вимощення, які відповідають ідеальній частці у праві спільної часткової власності розміром 9/20.
У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про поділ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в натурі між власниками, припинення права спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою.
Вказала, що 28 жовтня 1987 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої Черкаської нотаріальної контори Фіщук В.Я., набула право власності на 9/20 частини будинку з належною частиною надвірних споруд, що знаходяться у АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці розміром 600 м2 . Інша 11/20 частина будинку із відповідними надвірними спорудами належить ОСОБА_1 . Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 присвоєно прізвище – ОСОБА_6 . Між сторонами встановлений порядок користування приміщеннями.
Зазначила, що первісний позов ОСОБА_1 визнає частково, вважає необхідним та доцільним поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, шляхом виділення ОСОБА_2 : в житловому будинку А-І: прим. 2-1 коридор, загальна площа - 9,0 кв.м.; прим.2-2 – кімната, загальна площа -14,3 кв.м.; прим. – 2-3 – кімната, загальна площа – 5,0 кв.м.; прим.2-4 – кімната, загальна площа – 3,6 кв.м.; прим. 2-5 -кухня, загальна площа – 11,9 кв.м.; прим. 2-6 – санвузол, загальна площа – 3,6 кв.м.; прим.2-7 – тамбур, загальна площа 4,0 кв.м. та надвірні будівлі і споруди: літ. Г- погріб, літ. Л - вбиральня, споруда №1 – огорожа, споруда № 2 – ворота з хвірткою, споруда № 6 – водоколонка, споруда № 7 – огорожа, споруда І – вимощення, які відповідають ідеальній частці у праві спільної часткової власності розміром 9/20; ОСОБА_1 : в житловому будинку А-І: прим.1-1 – коридор, загальна площа – 10.3 кв.м.; прим. 1-2 – санвузол, загальна площа – 4,4 кв.м.; прим. 1-3 - коридор, загальна площа – 5,0 кв.м.; прим.1-4 – кухня, загальна площа – 7,2 кв.м.; прим. 1-5 – коридор, загальна площа -5,7 кв.м.; прим. 1-6- кімната, загальна площа – 10,5 кв.м.; прим. 1-7 – кімната, загальна площа – 13,0 кв.м. та надвірні будівлі і споруди: літ. Б – баня, літ. -В – вбиральня, літ. З - літній душ, літ. И – гараж з оглядовою ямою, літ. К – літня кухня, споруда № 3 – ворота з хвірткою, споруда № 4 – водоколонка, споруда № 5 – огорожа, які відповідають ідеальній частці у праві спільної часткової власності, розміром 11/20 та припинення права спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Придніпровського районного суду від 22 травня 2023 року об`єднано цивільну справа за первісним та зустрічним позовом.
Відповідно до поданого висновку від 15 червня 2023 року № 16/06/2023/1 ТОВ «ЮРИДИЧНА ФІРМА «ЛІГАЛ КОНСТРАКТ» щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.1987 № 2-6362, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої черкаської нотаріальної контори Фіщук В.Я., належить 9/20 частина домоволодіння, яка станом на 07 лютого 2023 року складається з А-1, а,а2,а3 – житлового будинку, Г-погріб (100%), Д,д – літня кухня з прибудовою (100%), Л - вбиральня (100%), №1 – огорожа (100%), №2 – ворота з хвірткою (100%), № 5 - огорожа (60%), № 6 – водоколонка (100%), № 7 – огорожа (100%). За технічними показниками 9/20 частина об`єкта є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.1985 № 2-52580, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої черкаської нотаріальної контори Фіщук В.Я., належить 11/20 частина домоволодіння, яка станом на 07.02.2023 складається з А-1,а,а1,а4 - житловий будинок з прибудовами, Б-баня (100%), В -вбиральня (100%), З – літній душ (100%), И – гараж з оглядовою ямою (100%), Л- літня кухня (100%), №3 – ворота з хвірткою (100%), №4 - водоколонка (100%), №5 огорожа (40%), І – вимощення (100%). За технічними показниками 9/20 частина об`єкта є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі.
Згідно з висновком експерта № 11-ЗТ від 07 грудня 2023 року на розсуд суду запропоновано два варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 з виділом частин земельної ділянки пропорційно розмірам ідеальних часток співвласників у праві власності на домоволодіння 11/20 та 9/20.
09 січня 2024 року надійшло уточнення до зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , а саме у прохальній частині позивач просила поділити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виділення: - ОСОБА_2 : в житловому будинку А-І, а, а2, а3: прим. 2-1 коридор, загальна площа - 9,0 кв.м.; прим. 2-2 - кімната, загальна площа - 14,3 кв.м.; прим. 2-3 - кімната, загальна площа - 5,0 кв.м.; прим. 2-4 - кімната, загальна площа - 3,6 кв.м.; прим. 2-5 - кухня, загальна площа - 11,9 кв.м.; прим. 2-6 - санвузол, загальна площа 3.6 кв.м.; прим. І - тамбур, загальна площа 4,0 кв.м. та надвірні будівлі і споруди: літ. Г - погріб, літ. Л - вбиральня, літ. Д, д - кухня, споруда N?1,5 огорожа, споруда N?2 - ворота з хвірткою, споруда N?6 - водоколонка, споруда N?7 - огорожа, споруда І - вимощення, які відповідають ідеальній частці у праві спільної частковій власності розміром 9/20. ОСОБА_1 : в житловому будинку А-I: прим. 1-1 - коридор, загальна площа - 10,3 кв.м.; прим. 1-2 - санвузол, загальна площа - 4,4 кв.м.; прим. 1-3 - коридор, загальна площа - 5,0 кв.м.; прим. 1-4 - кухня, загальна площа - 7,2 кв.м.; прим. 1-5 - коридор, загальна площа - 5,7 кв.м.; прим. 1-6 - кімната, загальна площа - 10,5 кв.м.; прим. 1-7 - кімната, загальна площа - 13,0 кв.м. та надвірні будівлі і споруди: літ. Б - баня, літ. В - вбиральня, літ. З - літній душ, літ. И - гараж з оглядовою ямою, літ. К - літня кухня, споруда N?3 - ворота з хвірткою, споруда N?4 - водоколонка, споруда N?5 - огорожа, які відповідають ідеальній частці у праві спільної частковій власності розміром 11/20. Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . 
Встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 608 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з врахуванням ідеальних часток співвласників у праві спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та фактичного розподілу житлового будинку до варіанту 2 висновку експерта земельно-технічної експертизи по цивільній справі 711/2044/23 від 07.12.2023 року N? 11 - 3Т. Площа земельної ділянки, яка передається у користування ОСОБА_1 складає 334 кв.м. Площа земельної ділянки, яка передається у користування ОСОБА_2 - 274 кв.м. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати зі сплати судового збору, витрати на проведення комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, витрати на правову допомогу.
Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року прийнято відмову представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Сучила А.О. про поділ домоволодіння в натурі та провадження у справі в частині позовних вимог представника ОСОБА_1 адвоката Сучила А.О. до ОСОБА_7 про поділ майна в натурі - закрито.
Стороною відповідача за зустрічним позовом надані додаткові пояснення, у яких зазначено, що варіант 1 є найдоцільнішим для обох співвласників з огляду на доступність та безперешкодне користування кожним із них новоутвореними об?єктами нерухомого майна, що будуть утворені в результаті поділу в натурі об?єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Так у кожного співвласника вже є свій окремий заїзд/прохід до приміщень, якими вони окремо один від одного користуються, зокрема відокремлені огорожею. Не погодились виділити частину кухні ОСОБА_2 , оскільки це порушить цілісність об`єкту, на нього були витрачені кошти, там існує порядок користування визначений ним, знаходяться меблі та техніка. Додали, що наразі земельна ділянка не відповідає реальним часткам сторін.
Сторона позивача за зустрічним позовом підтримала зустрічний позов та визнала первісний у частині поділу домоволодіння, підтримала також варіант 2 висновку експертизи щодо користування земельною ділянкою. ОСОБА_2 не надавала згоду ОСОБА_1 на будівлю кухні. Не заперечувала, щоб їй виділив ОСОБА_1 частину будівлі кухні, частина якої стоїть на її земельній ділянці. Заперечувала, щодо варіанту 1, оскільки земельна ділянка буде знаходитись під будівлею ОСОБА_1 і вона не зможе нею користуватись.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2025 року позовну (зустрічну) заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в натурі між власниками, припинення права спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою – задоволено частково. Проведено поділ в натурі житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виділення:
- ОСОБА_2 : в житловому будинку A-1, а, а2: прим. 2-1 коридор, загальна площа - 9,0 кв.м.; прим. 2-2 - кімната, загальна площа - 14,3 кв.м.;прим. 2-3 - кімната, загальна площа - 5,0 кв.м.; прим. 2-4 - кімната, загальна площа - 3,6 кв.м.; прим. 2-5 - кухня, загальна площа - 11,9 кв.м.; прим. 2-6 - санвузол, загальна площа 3,6 кв.м. та надвірні будівлі і споруди: літ. Г -погріб, літ. Л - вбиральня, споруда №1, № 5 огорожі, споруда N?2 - ворота з хвірткою, споруда N? 6 - водоколонка, споруда N?7 - огорожа, споруда І - вимощення, які відповідають ідеальній частці у праві спільної частковій власності розміром 9/20.
- ОСОБА_1 : в житловому будинку А-I: прим. 1-1 - коридор, загальна площа - 10,3 кв.м.; прим. 1-2 - санвузол, загальна площа - 4,4 кв.м.; прим. 1-3 - коридор, загальна площа - 5,0 кв.м.; прим. 1-4 - кухня, загальна площа - 7,2 кв.м.; прим. 1-5 - коридор, загальна площа - 5,7 кв.м.; прим. 1-6 - кімната, загальна площа - 10,5 кв.м.; прим. 1-7 - кімната, загальна площа - 13,0 кв.м. та надвірні будівлі і споруди: літ. Б - баня, літ. В - вбиральня, літ. 3 - літній душ, літ. И - гараж з оглядовою ямою, літ. К - літня кухня, споруда N?3 - ворота з хвірткою, споруда N?4 - водоколонка, споруда N?5 - огорожа, які відповідають ідеальній частці у праві спільної частковій власності розміром 11/20.
Припинено право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановлено порядок користування земельною ділянкою, площею 608 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з врахуванням ідеальних часток співвласників у праві спільної часткової власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та фактичного розподілу житлового будинку, до варіанту 2 висновку експерта земельно-технічної експертизи по цивільній справі N? 711/2044/23 від 07.12.2023 року N? 11 - 3Т.
Ухвалюючи рішення в частині проведення поділу будинку з надвірними спорудами в натурі, районний суд вказав, що сторонами визнано вимоги щодо поділу та порядку користування будинком та надвірними спорудами, а отже у цій частині суд задовольняє позовні вимоги. Однак, відмовляє у частині їх задоволення щодо вимоги ОСОБА_2 про поділ шляхом виділення літ. І - тамбуру, який фактично позначений під літ. а3 (площа 4,0 кв.м.) у технічному паспорті, та є самочинним будівництвом.
Щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою, площею 608 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з врахуванням ідеальних часток співвласників у праві спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_2 та 11/20 відповідно, суд визначив порядок користування відповідно до варіанту 2 висновку експертизи від 07 грудня 2023 року № 11-ЗТ, оскільки вказаний варіант визначений із забезпеченням можливості обслуговувати належні сторонам частини приміщень та не потягне за собою подальших судових спорів з приводу усунення у користуванні земельною ділянкою, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна.
Додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2025 року заява адвоката Хмельницької Л.М. про ухвалення додаткового рішення задоволена частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2025 року виправлено описку у рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2025 року та зазначено у тексті рішення третьою особою Черкаську міську раду.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням представник ОСОБА_1 – адвокат Сучило А.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено при неповному з`ясуванні та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову. Судові витрати ОСОБА_1 , понесені ним у зв`язку із розглядом справи, покласти на ОСОБА_2 .
В обгрунтування доводів скарги вказує на те, що позовні вимоги зустрічного позову щодо поділу в натурі домоволодіння ніяким чином не обгрунтовувались жодним належними і допустимими доказами, а в додатках до позовної заяви відсутні документи на їх підтвердження. Жодної заяви про долучення доказів та поновлення строку на їх подання ОСОБА_2 до суду не подавалось. Позивач за зустрічним позовом не надавала ані висновку про можливість поділу домоволодіння, ані відповідного висновку експерта. Висновок експерта № 11-3Т від 07 грудня 2023 року виготовлений у відповідності до земельно-технічної експертизи й не визначає жодним чином варіанти поділу домоволодіння. Висновок від 15 червня 2023 року № 16/06/2023/1 ТОВ «Юридичної фірми «Лігал Констракт» щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна було долучено до матеріалів справи позивачем за первісним позовом вже після подачі зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 . Вважає, що у зв`язку із закриттям провадження за первісним позовом докази, подані стороною позивача, не можуть бути враховані при розгляді окремого позову ОСОБА_2 .
Апелянт на підтвердження своїх аргументів щодо незаконності судового рішення зазначає про те, що фактично поданням заяви про уточнення позовних вимог ОСОБА_2 змінила позовні вимоги в частині тих приміщень та господарських будівель і споруд домоволодіння, які просила до виділу на свою користь, оскільки включила до їх переліку прибудову літ. «а3» та літню кухню з прибудовою літ «Д, д», які є самочинно побудованими, а також збільшила розмір земельної ділянки, щодо якої має встановлюватись порядок користування між співвласниками. 
Адвокат відповідача за зустрічним позовом акцентує увагу в апеляційній скарзі на тому, що попри те, що суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині поділу їй приміщень літ.І – тамбуру, який фактично позначений під літ. а3 (площа 4,0 кв.м) у технічному паспорті та літньої кухні з добудовою літ. «Д, д», зазначивши про те, що ці об`єкти є самочинно побудованими, суд першої інстанції не врахував практики Верховного Суду в подібних правовідносинах. Скаржник вказує, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна, а питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатися лише після введення самочинного будівництва до експлуатації та визнання права власності на нього відповідно до закону.
Щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою апелянт зазначає, що судом першої інстанції попри встановлений розмір земельної ділянки, яка була закріплена за спірним домоволодінням рішенням органу місцевого самоврядування – 600 кв.м, вирішено питання щодо порядку користування нею співвласниками, фактично безпідставно збільшивши її розмір до 608 кв.м.
Також апелянт доводить до відома апеляційного суду те, що розмір ідеальних часток ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не відповідає розміру часток у праві спільної часткової власності, що зазначені у правовстановлюючих документах на нерухоме майно та наявність у матеріалах справи висновку експерта № 2712/24 від 27 грудня 2024 року, наданий у іншій цивільній справі, щодо розрахунку ідеальних часток співвласників.
В апеляційній скарзі на додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2025 року адвокат Дакаленка В.І. вказує на його ухвалення при неповному з`ясуванні та недоведеністю судом обставин справи, просить скасувати додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Скаржник звертає увагу апеляційного суду на тому, що ані детальний розрахунок суми судових витрат від адвоката Хмельницької Л.М., ані детальний опис від ОСОБА_2 понесених нею судових витрат надано не було. З аналізу матеріалів справи скаржнику незрозуміло яку саме правничу допомогу було надано позивачу за зустрічним позовом. ОСОБА_8 зазначає, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 підписана нею особисто, відправлена поштовим відправленням до суду від її імені та не містить жодних даних про будь-якого представника, тобто не містить жодних доказів того, що була заява підготовлена представником ОСОБА_2 . Всі інші процесуальні документи по справі також підписані від імені ОСОБА_2 та подані нею, окрім заяв про відкладення розгляду справи, чи ознайомлення з матеріалами справи та заяви про ухвалення додаткового рішення по справі, які подані й підписані адвокатом Хмельницькою Л.М.
Щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу скаржник вказує, що ані ОСОБА_9 , ані її представником адвокатом Хмельницькою Л.М., ніяким чином не було обґрунтовано, чому сума витрат на правничу допомогу, заявлена до стягнення у розмірі 14 000,00 грн, значно більше за ту суму, яка була заявлена в попередньому (орієнтованому) розрахунку суми судових витрат – 3 000,00 грн, а саме більша в 4,6 разів. Зауважує, що таке визначення розміру витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям їх розумності та не є обгрунтованим. На переконання апелянта, після подання ОСОБА_2 зустрічної позовної заяви не було необхідності у підготовці процесуальних документів, які б суттєво вплинули на розгляд справи, змінювали б правову позицію сторони по справі, вимагали б значної витрати часу на їх підготовку та вивчення додаткових джерел права, а сама участь представника ОСОБА_2 адвоката Хмельницької Л.М. зводиться лише до участі в судових засіданнях. Вважає, що суд першої інстанції, визначаючи, яка сума має бути стягнута з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , та чи є вона обгрунтованою і співмірною з наданою адвокатом Хмельницькою Л.М. правничою допомогою по справі №711/2044/23, не дослідив належним чином обсяги наданих адвокатом послуг, виконаних ним робіт та їх співмірність з попередньо заявленою сумою в зустрічній позовній заяві.
Більш того, адвокат відповідача за зустрічним позовом вказує також на те, що суд першої інстанції мав залишити без розгляду документи, які було долучено адвокатом Хмельницькою Л.М. із заявою від 20 червня 2025 року, однак при ухваленні додаткового рішення по справі всупереч нормам ЦПК України прийняв їх до розгляду, дослідив та посилається в оскаржуваному рішенні на їх зміст, оскільки докази розміру витрат подаються протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Також зазначає, що в інформації про справу №711/2044/23 відсутні відомості про реєстрацію електронного кабінету адвоката Хмельницької Л.М., а отже до всіх заяв та клопотань мали бути застосовані процесуальні наслідки у вигляді їх повернення та залишення без розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2025 року ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу адвоката Сучила А.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення – без змін. Також просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн.
Заслухавши учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України).
Вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Щодо поділу в натурі житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини перша-третя статті 358 ЦК України).
Спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок – один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок – два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.
Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до частини другої статті 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою – у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється (див.: постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 243/6275/16-ц (провадження № 61-42813св18).
Тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 (провадження № 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073св20).
Завданням суду при розгляді такої категорії справ є встановлення можливості поділу об`єкта нерухомості, що перебуває в спільній частковій власності, який буде відповідати вимогам, що передбачені будівельними нормами та правилами, коли кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
З цією метою призначається судова будівельно-технічна експертиза, за результатами проведення якої судом розглядається найбільш оптимальний варіант поділу нерухомого об`єкта в натурі відповідно до розміру ідеальних часток у спільній частковій власності. Отримання дозволів на перепланування об`єкта нерухомості здійснюється власниками, якщо техніко-юридичними нормами встановлена вимога щодо отримання дозвільних документів у разі втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування чи в інших випадках, передбачених будівельними нормами та правилами.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно з договором купівлі-продажу від 28 жовтня 1987 року, укладеного між ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , посвідченого старшим державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Фіщук В.Я., зареєстрований в реєстрі за N?2-6362, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в рівних частках продали, а ОСОБА_5 купила 9/20 частини будинку з належною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м. (а.с. 54-55, т.1)
Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 25 квітня 1987 року 25 квітня 1987 року ОСОБА_2 після його реєстрації отримала указане прізвище, змінивши його з « ОСОБА_12 ».
Відповідно до технічного паспорту від 05 травня 2004 року, копія якого надано ОСОБА_2 , останній належить житловий будинок А-І, а, а’, а2, а3: прим. 2-1 коридор, загальна площа - 9,0 кв.м.; прим. 2-2 - кімната, загальна площа - 14,3 кв.м.; прим. 2-3 - кімната, загальна площа - 5,0 кв.м.; прим. 2-4 - кімната, загальна площа - 3,6 кв.м.; прим. 2-5 - кухня, загальна площа - 11,9 кв.м.; прим. 2-6 - санвузол, загальна площа 3.6 кв.м.; прим. І - тамбур, загальна площа 4,0 кв.м. та надвірні будівлі і споруди: літ. Д, д, К– літня кухня, літ. Г,Е - погріб, літ. В,З, Л - вбиральня, літ. і (велика) – гараж, споруда N?3,5,7 - огорожа, споруда N?4,6 - водоколонка, споруда І - вимощення,
Наявне самочинне будівництво: літ. і (велика) – гараж, літ. К’ – літ. кухня, літ. а 2 - сіни, літ. а3 – тамбур, літ. Д- літ. кухня, літ. д – прибудова до кухні (а.с. 56-59, т.1).
Придбане згідно договору купівлі-продажу відповідає 9/20 частин будинку на надвірних споруд.
На підставі договору купівлі-продажу від 25 листопада 1983 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори Фіщук В.Я., зареєстрованого в реєстрі за N?2-5280, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 11/20 частин будинку з належною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-14, т.1).
Згідно з наданого Витягу з державного реєстру речових прав (станом на 21 лютого 2023 року) та технічному паспорту ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок А-I: прим. 1-1 - коридор, загальна площа - 10,3 кв.м.; прим. 1-2 - санвузол, загальна площа - 4,4 кв.м.; прим. 1-3 - коридор, загальна площа - 5,0 кв.м.; прим. 1-4 - кухня, загальна площа - 7,2 кв.м.; прим. 1-5 - коридор, загальна площа - 5,7 кв.м.; прим. 1-6 - кімната, загальна площа - 10,5 кв.м.; прим. 1-7 - кімната, загальна площа - 13,0 кв.м. та надвірні будівлі і споруди: літ. Б - баня, літ. В,Л - вбиральня, літ. Г - погріб, літ. З - літній душ, літ. И - гараж з оглядовою ямою, літ. К - літня кухня, споруда N?2, 3 - ворота з хвірткою, споруда N?4,6 - водоколонка, споруда N?1,5,7 – огорожа, І - вимощення (а.с. 15, т. 1).
Розмір частки становить 11/20.
Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих N?1464 від 15 листопада 1957 року виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. під забудову житлового будинку (а.с. 60, т.1).
Технічний паспорт на будинок садибного типу за адресою АДРЕСА_1 від 07 лютого 2023 року, наданий ОСОБА_1 , даних щодо самочинного будівництва за вказаною адресою не містить. Означені прибудови: літ. (И) (велика) – гараж (рік спорудження 1991), літ. К – літ. кухня (рік спорудження 1991), літ. а2 -сіни (прибудова, споруджена у 1988), літ. а3 – тамбур (споруджена у 2003 році), літ. Д- літ. кухня (споруджена у 2003 році), літ. д – прибудова до кухні (споруджена у 2003 році) (а.с. 20-21, т.1).
Згідно з відміткою адресою жилого будинку (домоволодіння) після перепланування. перенумерації, перейменування вулиць/провулків вважати: АДРЕСА_3 .
Дані обставинами підтверджуються штампом Комунального підприємства «Черкаське обласне об?єднане бюро технічної інвентаризації», що міститься на виписці з рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих N?1464 від 15 листопада 1957 року.
Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з відповідними надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не приватизована.
До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).
Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
З аналізу наданих сторонами технічних паспортів та правовстановлюючих документів на будинок вбачається, що з часу набуття у власність сторонами частин у житловому будинку здійснювалися прибудови до житлового будинку А1 та споруджувалися прибудинкові споруди до житлового будинку.
Станом на час укладення договору купівлі-продажу 25 листопада 1983 року та набуття права власності на 11/20 частину будинку з надвірними спорудами ОСОБА_1 на земельній ділянці розміщено один будинок дерев`яний, жилою площею 46 кв.м., сарай «Б», «Д», туалет «В», погріб «Г», водоколонка №4 (а.с. 12, т.1).
За договором купівлі-продажу від 28 жовтня 1987 року 9/20 частини будинку із належною частиною надвірних споруд, жилою площею 46, 8 кв.м та сарай Б, Д, туалети З, В, погріб Г, водоколонка №4, відмостка І, огорожа – І-3 (а.с. 54, т.1).
За технічним паспортом від 05 травня 2004 року загальна житлова площа житлового будинку «АІ» складає 46, 4 кв.м, підсобна – 46,1 кв.м, всього – 92,5 кв.м. Наявне самочинне будівництво: літ. І (велика) – гараж, літ. К – літ. кухня, літ. а 2 - сіни, літ. а3 – тамбур, літ. Д- літ. кухня, літ. д – прибудова до кухні. Загальна житлова площа складає 46, 4 кв.м, підсобна – 46, 1 кв.м. (а.с. 56-59, т.1)
За технічним паспортом від 07 лютого 2023 року загальна житлова площа житлового будинку «АІ» складає 46, 4 кв.м, підсобна – 57,1 кв.м, всього – 107,5 кв.м. (а.с. 16-21, Т.1).
Таким чином, після укладення договорів купівлі-продажу часток у спільній власності на будинок із надвірними спорудами проводилася реконструкція самого будинку і проводилося будівництво нових господарських споруд.
Разом з тим, на зазначене у технічному паспорті самочинне будівництво: сіни (літ. а 2), гараж з оглядовою ямою (літ. И), літ.кухня. (літ. К) ОСОБА_1 проведена державна реєстрація речового права часткової власності, що підтверджується витягом з Дежавного реєстру речових прав (а.с. 15, т.1).
Згідно з висновком експерта ТОВ «Юридична фірма «Лігал констракт» щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , будівельним експертом за технічними характеристиками частини власників у праві спільної часткової власності визначені як відокремлені, мають окремі входи та будинковолодіння може бути поділено в натурі.
ОСОБА_4 належить 9/20 частина домоволодіння, яка станом на 07 лютого 2023 року складається з наступних будівель та споруд: житловий будинок з прибудовами (А-1, а, а2, а3); погріб (Г), літня кухня з прибудовою (Д,д), вбиральня (Л), огорожа (№1), ворота з хвірткою (№2), огорожа (№5), водоколонка (№6), огорожа (№7). За технічними показниками 9/20 частина об`єкта є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі.
ОСОБА_1 належить 11/20 частин домоволодіння. Яка станом на 07 лютого 2023 року складається з наступних будівель та споруд: житловий будинок із прибудовами А-1, а, а1, а4, баня (Б),вбиральня (В), літній душ (З), гараж з оглядовою ямою (И), літня кухня (К), ворота з хвірткою (№3), водоколонка (№4), огорожа (35), вимощення (І). За технічними показниками 11/20 частина об`єкта є відокремленою, має окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с. 16, т.1).
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого поділу будинку за умови включення до його складу самочинно збудованих (реконструйовані, переплановані) об`єктів нерухомого майна, зокрема приміщень літ.І – тамбуру, який фактично позначений під літ. а3 (площа 4,0 кв.м) у технічному паспорті та літньої кухні з добудовою літ. «Д» «д», апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Суд першої інстанції не включив зазначені приміщення до переліку майна, яке підлягає поділу з огляду на те, що вказане майно є самочинним будівництвом, реєстрацію права власності на яке у порядку встановленому законом не здійснено.
Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на приміщення літ.І – тамбуру, який фактично позначений під літ. а3 (площа 4,0 кв.м) у технічному паспорті, а також не включив до поділу літню кухню з добудовою літ. «Д» «д», оскільки вказані приміщення є самочинним будівництвом, а позовні вимоги про визнання права власності за нею на об`єкт незавершеного будівництва не заявлялися.
Провівши реальний поділ майна та не включивши до складу майна, яке підлягає поділу через віднесення його до об`єктів самочинного будівництва, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права, врахував обставини справи, зокрема і тривалі конфліктні відносини між двома співвласниками. 
Щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою
Оцінюючи доводи апеляційної скарги в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.
Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.
Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20), не відступаючи від правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, зробила висновок, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.
За матеріалами справи встановлено, що як ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 28 жовтня 1987 року, так і ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25 листопада 1983 року набули у власність житловий будинок із надвірними спорудами, розташовані на земельній ділянці, розміром 600 кв. м. (а.с. 12, 54, т.1).
Вказана земельна ділянка виділена під забудову житлового будинку, згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 15 листопада 1957 року із визначеною площею 600 кв.м. (а.с. 60, т.1).
Під час проведення експертного дослідження, за результатами якого складено висновок земельно-технічної експертизи №11/23 від 07 грудня 2023 року, експертом запропоновано два варіанти користування між співвласниками по фактичному користуванню земельною ділянкою, площею 608 кв.м.
Вказаний висновок експерта покладений в основу встановленого судом порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту 2 висновку (а.с. 172, т.1).
При цьому апеляційний суд враховує, що, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Схожі за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-841цс16, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16, Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 686/6888/15, від 05 лютого 2020 року у справі № 497/1137/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 489/2029/17, від 03 листопада 2020 року у справі № 653/1760/16, від 30 листопада 2022 року у справі № 520/3556/16.
Запропонований експертом варіант 2 порядку користування земельною ділянкою земельно-технічної експертизи №11/23 від 07 грудня 2023 року визначений виходячи із площі фактичного користування земельною ділянкою.
Враховуючи відсутність у матеріалах справи інших належних та допустимих доказів щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою саме площею 600 кв. м та відповідно до належних часток співвласників житлового будинку, фактичне користування сторонами земельною ділянкою на 8 кв.м. більшою, ніж виділено у користування рішенням органу місцевого самоврядування протягом більше ніж 68 років, конфліктні відносини між користувачами та співвласниками нерухомого майна, що розташоване на цій земельній ділянці, районний суд зробив обґрунтований висновок про врахування як належного доказу висновку земельно-технічної експертизи №11/23 від 07 грудня 2023 року та встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка знаходиться по АДРЕСА_3 , оскільки вказаний варіант визначений із забезпеченням можливості обслуговувати належні сторонам частини приміщень та не потягне за собою подальших судових спорів з приводу усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, на якій знаходяться об`єкти нерухомого майна.
Щодо доводів апеляційної скарги адвоката Сучила А.О. на додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем, у розмірі 10 000,00 грн.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з положеннями ч. 1-4, ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За матеріалами справи встановлено, що між адвокатом Хмельницькою Л.М. та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання правової допомоги від 10 травня 2023 року, предметом даного договору є послуги про надання правової допомоги, що надаються адвокатом клієнтові, що включають в себе правовий аналіз, написання процесуальних документів, консультації, представлення інтересів в суді першої інстанції у справі 711/2044/23 (а.с. 209, т.2).
Згідно з ордером про надання правничої допомоги №102568 від 10.05.2023 ОСОБА_2 доручила адвокату Хмельницькій Л.М. представляти свої інтересиу Придніпровському районному суді м. Черкаси (а.с. 66, т.1).
Відповідно до положення п.8 Договору фіксовано сума гонорару адвоката за указані види робіт становить 14 000,00 грн.
Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 19.05.2025 загальний розмір гонорару Виконавця станом на 19 травня 2025 року становить 14 000 (чотирнадцять тисяч ) грн. 00 коп. Зауваження в якості, кількості та терміну надання послуг у Замовника відсутні. Замовником в повному обсязі оплачено роботу Виконавця (гонорар) у сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп. На момент складання Акту сторони не мають претензій одна до одної (а.с. 176, т.2).
Також, відповідно до наданих квитанцій до прибуткових касових ордерів № 3 від 12.05.2023, адвокат Хмельницька Л.М. отримала від ОСОБА_2 за надання правової допомоги у справі 3000,00 грн, № 4 від 19.05.2023 – 7000,00 грн. та № 8 від 14.06.2023 – 4000,00 грн. (а.с. 177-179, т.2).
При цьому, представником Дакаленка В.І. було подано до суду заяву про розгляд заяви ОСОБА_2 за наявними у матеріалах справи доказами та без участі відповідача та його адвоката.
Суд вірно зазначив, що сторона відповідача не скористалася своїм процесуальним правом на звернення до суду із запереченнями щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та не спростувала їх обсяг і розмір до ухвалення судового рішення по суті заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч.ч. 3,4 ст. 137 ЦПК України)
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічні висновки викладені й у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20, від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц.
З урахуванням виконаної адвокатом Хмельницькою Л.М. роботи в суді першої інстанції, а саме, пред`явлення зустрічної позовної заяви, складання інших процесуальних документів, тривалий розгляд справи (з травня 2023 року вступила у справу як представник Фофанової В.О.) та участі у судових засіданнях, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання такої допомоги, зважаючи на відсутність клопотання іншої сторони про зменшення витрат, апеляційний суд погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром витрат на правничу допомогу, понесеною ОСОБА_2 , за послуги адвоката Хмельницької Л.М. у розмірі 10 000,00 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу, понесених позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 , у суді апеляційної інстанції.
21.08.2025 між адвокатом Хмельницькою Л.М. та ОСОБА_2 був укладений договір про надання правової допомоги. (а.с.60, т.3)
Фіксована сума гонорару за надання консультацій, правовий аналіз, підготовку процесуальних документів до суду, представлення інтересів в Черкаському апеляційному суді складає 9 000,00 грн. (п.8 Договору)
Зазначений гонорар сплачений ОСОБА_2 21.08.2025 згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 6(а.с. 64, т.3)
Згідно з ордером про надання правничої допомоги №1128200 від 21.08.2025 ОСОБА_2 доручила адвокату Хмельницькій Л.М. представляти свої інтересиу Придніпровському районному суді м. Черкаси. (а.с. 62, т.3)
Представник Дакаленка В.І. скерував до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у якому зазначив, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що дійсно адвокатом було надано правничу допомогу. Крім того, адвокат Сучило А.О. наполягає на спрощеному характері наданого відзиву на його апеляційні скарги, його перевантаження цитуванням попередніх процесуальних документів, відсутність у відзиві посилань на норми матеріального та процесуального права. З огляду на зазначене, таке визначення розміру витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям їх розумності та є необгрунтованим.
Оцінюючи заявлений стороною позивача за зустрічним позовом розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, на предмет їх пропорційності складності справи, враховуючи принципи розумності та необхідності понесених витрат, колегія суддів погоджується з доводами адвоката відповідача про їх завищений розмір.
З огляду на викладене, враховуючи складність цієї справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, дотримуючись критерію розумності розміру понесених стороною витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000,00 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, колегія суддів підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачає.
Керуючись ст.ст. 35, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Сучила Артема Олеговича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2025 року та на додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2025 року залишити без задоволення.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2025 року та додаткове рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2025 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24 грудня 2025 року.

Судді: