КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Кропивницький Справа № 392/1776/25
провадження № 2-іс/340/754/25 

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Притули К.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області про визнання дій протиправними та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: 
- скасувати Рішення від 21 серпня 2025 року номер 891 Смолінської селищної Ради Новоукраїнського району Кіровоградської області;
- зобов`язати Смолінську селищну раду Новоукраїнського району Кіровоградської області розглянути заяву від 22 липня 2025 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні земельної частки (паю), а не внесення його до списків осіб членів колективного сільськогосподарського підприємства не позбавляє його права на пай.
Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог вказав, що позивачем при зверненні до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, не було надано сертифікат на право на земельну частку (пай) чи рішення суду відповідно до якого він має право на земельну частку (пай) як колишній член КСП. До компетенції Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області не входить вирішення питання щодо надання права на земельну частку (пай членам КСП), а тому вважають, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню. Окрім того в розпорядженні Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області наявна технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки передані у власність членам колишнього КСП ім. Кірова для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. В даній технічній документації наявний список членів колишнього КСП ім. Кірова, до якого Позивач не включений.
Дослідивши матеріли справи, суд встановив наступне.
Позивач 22 липня 2025 року звернувся до відповідача із заявою про надання земельної частки (паю) КСГП ім. Кірова (а.с.2).
До заяви були долучені довідки Державного архіву Кіровоградської області КОВА від 13.06.2024 року №72/124/01-45 від 13.06.2024 року та Смолінської селищної ради №08-14/87 від 12 червня 2024 року про те, що ОСОБА_1 значився та був прийнятий у члени колгоспу (а.с.3-4).
Рішенням Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року № 891 відмовлено у надані земельної частки (паю), оскільки ОСОБА_1 був включений до списку включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю (а.с.5).
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 9 ст.5 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-XII (в редакції Закону № 2196-XII ( 2196-12 ) від 13.03.92) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 22 цього Кодексу право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
У статті 1 Закону "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 № 899-IV (далі - Закон №899-IV) встановлено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.
У пункті 5 Указу № 720/95 передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Даний сертифікат є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).
Згідно зі статтею 2 Закону № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Частиною третьою статті 1 Закону № 899-IV передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
Отже, сертифікат є документом що підтверджує право особи на земельну частку (пай). Зазначений документ також видається на підставі рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Встановлено, що відповідачем відмовлено у видачі позивачу сертифіката про право на земельну частку (пай), оскільки позивач не був внесений до списку осіб членів колективного сільськогосподарського підприємства, тому і не набув права на земельну ділянку (пай), відповідно немає підстав видачі сертифікату.
Також, зазначено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно Закону України "Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).
Предметом спору в даній справі є рішенням Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області від 21 серпня 2025 року № 891 про відмову у надані земельної частки (паю)
Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, при вирішенні адміністративного спору, суд перевіряє чи відповідають вимогам ст.2 КАСУ рішення, дії, бездіяльність суб"єкта владних повноважень.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.
Верховний Суд у постанові від 17.03.2020 у справі №396/1683/18-ц зазначив, що за змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.
Отже, громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку, Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання: у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.
Відповідно до довідок Державного архіву Кіровоградської області КОВА від 13.06.2024 року №72/124/01-45 від 13.06.2024 року та Смолінської селищної ради №08-14/87 від 12 червня 2024 року про те, що ОСОБА_1 значився та був прийнятий у члени колгоспу (а.с.3-4), однак не був включений до списку громадян членів цього підприємства, які мають право на земельну частку (пай) додатку до державного акту серії КРМВ22, який було видано 11.02.1998 р.
Відповідно до наданого відповідачем списку членів колишнього КСП ім. Кірова, яким передаються в приватну власність земельні частки (паї) для ведення ТСВ на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 у вказаному списку не значиться.
Суд зазначає, що до повноважень відповідача не входить включення чи виключення до списків, що додаються до державного акта на право колективної власності на землю, а лише видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) і лише відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, як це встановлено п.2 Указу № 720/95.
Документ що посвідчує факт набуття права на право отримання земельної ділянки є лише результатом і підтверджує факт настання певних юридичних наслідків, що настали в результаті вчинення певних дій іншими суб`єктами цивільних чи інших правовідносин.
Зазначене свідчить про те, що відмовляючи позивачу у видачі сертифіката про право на земельну частку (пай), відповідач діяв на підставі, в межах наданих повноважень та у спосіб передбачений законом, відтак спірна відмова відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято правомірне рішення про відмову у наданні земельної частини (паю), а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Оскільки суд відмовив у задоволені позовних вимог, вимога про стягнення моральної шкоди також не підлягає задоволенню.
Судом не встановлено судових витрат, які б підлягали розподілу.
Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 292-297, 325, 382 КАС України, суд, 

ВИРІШИВ:
В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (26223, Новоукраїнський р-н, Кіровоградська обл., селище міського типу Смоліне, вулиця Казакова, будинок 39, ЄДРПОУ 05378818) про визнання дій протиправними та скасування рішення - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА