Справа № 127/28010/25 
Провадження № 3/127/5990/25 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року 	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюк В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення №647 від 02.09.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , будучи звільненим 24.03.2025 року з посади судового розпорядника відділу служби судових розпорядників та матеріально-господарського забезпечення Вінницького міського суду Вінницької області, являючись згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закону), суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями, в чому вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, просив закрити провадження у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Шиманський В.М. заявив клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовано тим, що строк притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, має відраховуватись з дня його виявлення, а днем виявлення правопорушення є 19.05.2025, оскільки НАЗК саме у цей день зареєструвало повідомлення про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 . Тобто строк накладення адміністративного стягнення фактично сплинув 19.11.2025 року. З огляду на це, просив задовольнити подане клопотання та закрити провадження у справі. 
Прокурор Кожухар В.В. заперечував щодо закриття провадження у справі, просив притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, пояснив, що днем виявлення правопорушення не можна вважати дату реєстрації НАЗК повідомлення. Вказав, що правопорушення вважається виявленим лише після того, як уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією здійснить перевірку повідомлення про несвоєчасне подання декларації та підтвердить, що відомості, які у ньому викладені відповідають дійсності. До здійснення такої перевірки правопорушення не може вважатись виявленим.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно з приписами ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 172-6 КУпАП, настає за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Вказана норма є бланкетною та відсилає до нормативно-правових актів, що регулюють відносини, які виникають у сфері запобігання та протидії корупції.
Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Абзацом 1 частиною 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"- "г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. 
Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з питань запобігання корупції надає рекомендаційні роз`яснення, методичну та консультаційну допомогу, зокрема, щодо застосування положень Закону та прийнятих на його виконання нормативно- правових актів. 
З метою реалізації цього повноваження та на виконання п. З розділу ІІ Закону України від 20.09.2023 №3384-IХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» Національне агентство підготувало Роз`яснення від 13.11.2023 №4. 
Так, дані роз`яснення надані для забезпечення однакового застосування положень Закону стосовно заходів фінансового контролю, мають рекомендаційний характер, не містять правових норм і відображають правозастосовну практику. 
НАЗК надає роз`яснення щодо типів існування декларацій, коли слід їх подавати та який звітний період вони охоплюють. Таким чином, Законом передбачено три типи декларацій суб`єкта декларування, а саме: 1) щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону, або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року 
2) декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності. 
3) декларація кандидата на посаду - декларація, яка подається відповідно до 4. 3 ст. 45 Закону та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено Тобто, у ОСОБА_1 , виник обов`язок подати декларацію за період неохоплений раніше поданими деклараціями за період з 01.01.2025 по 24.03.2025 до 23.04.2025. 
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні було введено воєнний стан з 05.30 год 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.
Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» 03 березня 2022 року визначено, що фізичні особи, фізичні особи підприємці, юридичні особи подають фінансові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» від 20 вересня 2023 року, який набрав чинності 12 жовтня 2023 року, внесено зміни до Закону України «Про запобігання корупції» та відновлено обов`язок подання всіх видів декларацій, повідомлень про суттєві зміни у майновому стані, та ряд інших зобов`язань, які були призупиненні під час дії воєнного стану на території України та, зокрема встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені в частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Судом установлено, що відповідно до наказу керівника апарату Вінницького міського суду №616-к від 01.10.2024 «Про призначення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 було призначено на посаду судового розпорядника відділу служби судових розпорядників та матеріально-господарського забезпечення Вінницького міського суду Вінницької області з 02.10.2024 до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не пізніше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану. Наказ видано на підставі заяви ОСОБА_1 від 01.10.2024, погодження в установленому порядку.
Відповідно до наказу керівника апарату Вінницького міського суду №227-к від 24.03.2025 року «Про призначення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 24.03.2025, за угодою сторін. Наказ видано на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.03.2025, погодження в установленому порядку.
Згідно з посадовою інструкцією ОСОБА_1 вказана посада відноситься до категорії посад «В» державної служби. 
Тобто, відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та зобов`язаний подавати декларації відповідно до цього Закону. 
В примітці до статті 172-6 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Тобто, ОСОБА_1 є також суб`єктом вказаного правопорушення.
Згідно з даними публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які розміщенні на веб-сайті Національного агентства з питань запобігання. корупції, встановлено, що ОСОБА_1 25.04.2025 о 22:08 год. подав щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування особи за період неохоплений раніше поданими деклараціями за період з 01.01.2025 24.03.2025. 
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 зазначив, що вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. 
Об`єктивна сторона: правопорушення за ч. 1 ст.172-6 КУпАП належить до формальних складів. Тому відповідні правопорушення вважаються закінченими з моменту, коли буде несвоєчасно без поважних причин подано декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення полягає в несвоєчасних діях особи, яка знала про свій обов`язок подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за формою, що визначається НАЗК у вказаний ним строк. 
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 №223-943/0/4-17 під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо. 
Враховуючи, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є правопорушенням, яке полягає в несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, факт подання її поза межами встановленого Законом строку утворює в діях ОСОБА_1 об`єктивну сторону правопорушення. 
Суб`єктивна сторона: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, є протиправне, винне діяння, яке посягає на встановлений порядок управління і за яке законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Умисел суб`єктів, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», полягає в тому, що, будучи ознайомленими із вимогами цього Закону про обов`язки, обмеження та заборони, вони не виконують ці вимоги та/або їх порушують.
У матеріалах справи міститься пам`ятка для суб`єктів декларування Вінницького міського суду Вінницької області про типи декларацій, підстави та строки їх подання. Пам`ятку вручено та з нею ознайомлено ОСОБА_1 02.10.2024, про що особисто розписався.
Крім цього, під час під час підписання обхідного листа, ОСОБА_1 був повідомлений та зобов`язався подати декларацію шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК за період часу з 01.01.2025 по дату звільнення включно.
Факт того, що ОСОБА_1 відомий порядок заповнення та подачі декларацій підтверджується також, що раніше він подавав Е-декларації: 01.10.2024 - як кандидат на посаду за 2023 рік; 14.03.2025 - щорічну за 2024 рік.
Відповідно до підпункту «в» пункту 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закон України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування, як колишній судовий розпорядник відділу служби судових розпорядників та матеріального-господарського забезпечення Вінницького міського суду Вінницької області та відповідно до посадової інструкції займана ним посада віднесена до категорії посади державної служби «В».
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. 
Згідно з п.6 «Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій», затвердженого рішенням НАЗК від 06 вересня 2016 року №19 (в редакції, чинній на дату вчинення правопорушення), у випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб`єктами декларування відповідно до вимог Закону відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, повідомляє про це Національне агентство упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту. Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (додаток 1) надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).
У протоколі №647 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, складеному за фактом несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, датою вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зазначена дата несвоєчасного подання нею декларації, тобто 25 квітня 2025 року, а фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, - дата складання протоколу про адміністративне правопорушення, так як на момент складання протоколу буди зібрані всі необхідні докази, що в сукупності й свідчать про всі ознаки правопорушення.
Суд звертає увагу, що норми КУпАП не містять визначення поняття «день виявлення адміністративного правопорушення», не встановлюють критеріїв чи ознак, за якими має визначатися цей момент. Питання про віднесення конкретної дати або події до моменту виявлення правопорушення вирішується з урахуванням фактичних обставин справи та змісту дій уповноважених осіб, проте не може ґрунтуватися на довільному тлумаченні чи роз`ясненнях органів виконавчої влади, оскільки такі роз`яснення у формі листів мають виключно інформаційно-довідковий характер і не можуть вважатися джерелом права чи підставою для обмеження прав, свобод або притягнення особи до юридичної відповідальності. Такі документи не є нормативно-правовими актами у розумінні законодавства України, не встановлюють загальнообов`язкових правил поведінки, а тому не можуть визнаватися належними і допустимими доказами при встановленні юридичних обставин під час застосування судом норм процесуального права, зокрема щодо визначення моменту виявлення адміністративного правопорушення, оскільки не мають правового значення для тлумачення чи конкретизації положень КУпАП.
За таких обставин, суд вважає, що дата складення протоколу про адміністративне правопорушення не є тотожною строку виявлення цього правопорушення, передбаченому ст. 38 КУпАП, оскільки в контексті положень ст. 256 КУпАП, складення протоколу є фактичним закінченням етапу здійснення перевірки, проте не виявленням ознак адміністративного правопорушення.
Суд погоджується, що «Виявити» правопорушення означає встановити наявність усіх передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак конкретного правопорушення. Право встановлення цього факту і його документування має особа, уповноважена на складання протоколу. Така особа, у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають стосунок до вчиненого правопорушення (збір документів, інформації, отримання пояснення тощо).
Висновок про те, що виявлено саме правопорушення (як сукупність усіх передбачених законом ознак - об`єкт, суб`єкт, об`єктивна, суб`єктивна сторона) така особа робить виключно після здійснення перевірки за фактом повідомлення про корупційне правопорушення.
Так на адресу Національного агентства з питань запобігання корупції Начальник відділу по роботі з персоналом Вінницького міського суду Вінницької області скерувала 29.04.2025 повідомлення про факт несвоєчасного подання декларації ОСОБА_1 . Вказане повідомлення НАЗК зареєструвало 19.05.2025 за №84175/0/05-25. 
Старший о/у 1-го сектору (протидії корупції) УСР у Вінницькій області ДСР НПУ капітан поліції Олексій Різник 02.09.2025 скерував рапорт начальнику УСР у Вінницькій області про те, що ним зібрано матеріали стосовно ОСОБА_1 , «…який лише 25.04.2025 подав щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за період неохоплений раніше поданими деклараціями..». На підставі вказаного О. Різник у своєму рапорті просив дати доручення зареєструвати його в ІКС ІПНП ( ОСОБА_2 ) УСР у Вінницькій області для прийняття рішення згідно чинного законодавства.
Суд вважає, що саме дату вказаного рапорту потрібно вважати моментом виявлення правопорушення, оскільки рапорт складено за результатом перевірки повідомлення про корупційне правопорушення, зареєстроване НАЗК за №84175/0/05-25, та подання цього рапорту передує безпосередньому складенню протоколу стосовно ОСОБА_1 .
Отже, датою виявлення вказаного адміністративного правопорушення є 02.09.2025. З урахуванням цих обставин строк притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спливає лише 02.03.2026. Тому відсутні підстави для закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення ним нових правопорушень у сфері запобігання та протидії корупції, з урахуванням особи порушника, який свою вину визнав, суд вважає за доцільне застосувати до нього адміністративне стягнення, передбачене санкцією закону, що встановлює адміністративну відповідальність у виді штрафу. 
Санкція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачає накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП та п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи, на яку накладено стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 172-6, 283, 284, 287 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», 
ПОСТАНОВИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Статтею 308 КУпАП передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя          В. В. Горбатюк