П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.01.2026  	Справа №607/25937/25 Провадження №3/607/434/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), 

встановила:

04.12.2025 о 23:17, дорога М-19, 333 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_2 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим вчинив дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху (далі – ПДР).
У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушення визнав за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Просив розстрочити виплату призначеного штрафу строком на 6 місяців.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю з необхідне зазначити таке: 
згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Керуючись наведеними положеннями, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами, дослідженими в судовому засіданні, а саме: 
- даними, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №531940 від 05.12.2025;
- відеозаписами з автореєстратора транспортного засобу працівників поліції, на яких зафіксовано рух автомобіля ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_2 , після чого вказаний транспортний засіб було зупинено працівниками поліції;
- фотознімком транспортного засобу ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_2 ;
- відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано таке: виявлення за кермом автомобіля ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_2 , водія ОСОБА_1 ; озвучення поліцейським причини зупинки транспортного засобу; під час перевірки документів працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 не має права керування транспортними засобами та 03.12.2025 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП; повідомлення ОСОБА_1 , що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП; роз`яснення йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; оголошення змісту протоколу;
- рапортом інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП С. Лукача від 05.12.2025;
- копією листа Служби автомобільних листів у Тернопільській області від 02.12.2022 №10-07/2037 «Про надання інформації щодо автомобільної дороги»;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №050585 від 03.12.2025, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Копію цієї постанови ОСОБА_1 отримано, про що свідчить його підпис;
- довідкою, виданою 05.12.2025 УПП в Тернопільській області ДПП, згідно з якою ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП – постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №050585 від 03.12.2025, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень;
- довідкою, виданою 05.12.2025 УПП в Тернопільській області ДПП, відповідно до якої за ОСОБА_1 транспортних засобів не зареєстровано; 
- довідкою, виданою 05.12.2025 УПП в Тернопільській області ДПП, згідно з якою ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують адміністративну відповідальність за вчинене правопорушення, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортним засобам та без оплатного вилучення такого.
Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає основне покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років. Однак згідно з довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 05.12.2025, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. Відтак стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом до нього не може бути застосовано.
Суд не вбачає підстав для прийняття рішення у даній справі про оплатне вилучення транспортного засобу, оскільки згідно з довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 05.12.2025 за ОСОБА_1 транспортних засобів не зареєстровано.
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення. 
Окрім того, беручи до уваги заяву особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розстрочку штрафу у зв`язку з фінансовими труднощами, керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», вважаю, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити та розстрочити виплату штрафу рівними частинами на строк шість місяців.
Керуючись ст.ст. 33, 40-1, 126, 221, 222, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, який стягнути в дохід держави, без позбавлення права керування транспортним засобом та без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Розстрочити ОСОБА_1 виплату суми штрафу строком на 6 (шість) місяців зі сплатою рівними частинами по 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень щомісячно.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі чотирьох тисяч восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 81 600,00 грн (вісімдесят одну тисячу шістсот гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок). 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Суддя	Н. П. Воробель