ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/9538/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач), у якому просить:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2020 по 02.06.2021, та з 10.04.2022 по 20.05.2023 належних сум грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України: "Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік" №1928- IX від 02 грудня 2021 року станом на 01.01.2022 та "Про Державний бюджет України на 2023 рік" №2710-IX від 03 листопада 2022 року станом на 01.01.2023 з урахуванням проведених раніше виплат;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2020 по 02.06.2021 рік, та з 10.04.2022 по 20.05.2023 належних сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України: Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік" №1928- IX від 02 грудня 2021 року станом на 01.01.2022 та "Про Державний бюджет України на 2023 рік" №2710-IX від 03 листопада 2022 року станом на 01.01.2023, з урахуванням проведених раніше виплат;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України: «Про Державний бюджет України на 2021 рік»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічних основної та додаткової відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України: «Про Державний бюджет України на 2021 рік»;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не включенні до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 обчислена грошова компенсація за невикористані дні оплачуваних відпусток, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, грошова допомога для оздоровлення за 2020, 2021,2022, 2023 роки та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021,2022, 2023 сум індексацій;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 доплатити ОСОБА_1 суми індексації до грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, грошової допомоги для оздоровлення за 2020,2021,2022,2023 роки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021,2022, 2023 роки.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 23.09.2016 по 02.06.2021 та з квітня 2022 по 2023 року. У період з 01.01.2020 по 02.06.2021 та з 10.04.2022 по 20.05.2023 відповідач встановив та виплачував грошове забезпечення позивачу з врахуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2018, що призвело до виплати грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення у значно меншому розмірі. Також під час звільнення позивачу було виплачено грошову компенсацію за невикористанні дні щорічних оплачуваних відпусток, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021, 2022, 2023 роки однак, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір зазначених виплат, відповідач не включив суми індексації, що стало підставою звернення з вказаним позовом до суду.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Вказує, що з 02.06.2021 по 10.02.2022 позивач взагалі не проходив військову службу у лавах ЗСУ та міг би за цей час встановити належність виплат. Також вказував на пропуск строку звернення до суду, але клопотань про його застосування не заявляв.
Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, з якого вбачається, що про порушення своїх прав він дізнався з відповіді в/ч НОМЕР_1 від 13.03.2025 №812/9507. Вивчивши мотиви вказаної заяви, суд дійшов висновку про наявність поважних причин пропуску строку та поновив позивачу строк на звернення до суду. 
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 в період з 09.01.2023 по 28.02.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що сторонами не заперечується.
У період з 01.01.2020 по 02.06.2021 та з 10.04.2022 по 20.05.2023 відповідач виплачував позивачу грошове забезпечення шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, що призвело до виплати грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення у значно меншому розмірі. Також під час звільнення позивачу було виплачено грошову компенсацію за невикористанні дні щорічних оплачуваних відпусток, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021, 2022, 2023 роки однак, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір зазначених виплат, відповідач не включив суми індексації . 
У лютому 2025 року представник позивача звернулася до відповідача із адвокатським запитом, в якому просила надати інформацію про виплачені позивачу спірні суми грошового забезпечення та у разі, якщо такі суми нараховані невірно, перерахувати та доплатити належні позивачу кошти.
Листом в/ч НОМЕР_1 від 13.03.2025 №812/9507 повідомлено позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку грошового забезпечення позивача.
Не погоджуючись із таким розрахунком грошового забезпечення позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Щодо позовних вимог про нарахування до виплату належних сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, за 2020-2023 роки, суд зазначає таке.
За частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінет Міністрів України Постановою № 704 затвердив, серед іншого, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 1).
Згідно з пунктом 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У додатку 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. У додатку 14 до Постанови № 704 визначена схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
У пункті 4 Постанови № 704 - у первинній його редакції, яка діяла до набрання чинності Постанови № 103 - було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Примітка додатку 1 до Постанови № 704 у цьому зв`язку повторювала нормативні положення пункту 4, а саме: «1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Аналогічні за змістом положення містять примітки до додатків 12-14 Постанови № 704.
Проте вже 21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 103 (чинна з 24 лютого 2018 року), пунктом 6 якої вніс зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
На момент набрання чинності Постановою № 704 (1 березня 2018 року) пункт 4 вже був викладений в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови № 103, відповідно передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Водночас текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови № 704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови № 103.
Кабінет Міністрів України постановою від 28 жовтня 2020 року № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень». В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови № 704.
А проте, ще до ухвалення зазначеної постанови від 28 жовтня 2020 року № 1038 Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнав протиправним і скасував пункт 6 Постанови № 103.
Отже, з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з пунктом 6 Постанови № 103. Текст примітки до додатку 1 до Постанови № 704 в цьому контексті суттєвого значення вже не має, адже акцентується головним чином на тексті пункту 4 Постанови № 704, а надто на розмірі розрахункової величини - прожитковому мінімумі для працездатних осіб.
В цій справі позивач оспорює правомірність нарахування і виплати йому грошового забезпечення, доводить, що його посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу має визначатися - за правилами пункту 4 Постанови № 704 - шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (у випадку з позивачкою - на 1 січня 2020 і 2021 року відповідно), а не «на 1 січня 2018 року» на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.
Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21 зазначив про те, що застосування згаданих нормативних актів вже було предметом розгляду у Верховному Суді, зокрема, у постанові від 2 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21, у якій написано, з-поміж іншого, таке: « на думку колегії суддів зазначення у пункті 4 Постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.
Разом з цим, суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
При цьому суд зазначає, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.
У свою чергу, Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» № 294-IX, Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-ІХ, Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-ІХ таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року на 2020-2023 року, відповідно, не містять.
Тобто, положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону №294-ІХ, № 1082-ІХ, № 1928-ІХ, № 2710-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік). 
Отже, у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково: шляхом визанання протиправними дій відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення і додаткових виплат з 29.01.2020 по 02.09.2021 та з 10.04.2022 по 19.05.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року та зобов`язання відповідача провести перерахунок і виплату позивачу за період з 29.01.2020 по 02.09.2021 та з 10.04.2022 по 19.05.2023 включно належних сум грошового забезпечення грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України: Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік" №1928- IX від 02 грудня 2021 року станом на 01.01.2022 та "Про Державний бюджет України на 2023 рік" №2710-IX від 03 листопада 2022 року станом на 01.01.2023, з урахуванням проведених раніше виплат.
Стосовно обрахування грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги за 2020-2023 роки з урахуванням індексації, судом встановлено, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 за період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 2019 по 2023 рік нараховано та виплачено такі види грошової допомоги: грошова допомога на оздоровлення (за 2019 - 2023 роки); матеріальна допомога (за 2019, 2020, 2022 роки).
Водночас у вказаній довідці відсутні дані про те, що позивачу у вказаний період виплачувалася грошова допомога при звільненні та компенсація за невикористані дні відпустки.
Протилежного позивачем не доведено, а тому відсутні підстави для перерахунку вказаних виплат, тому в цій частині позов підлягає задоволенню частково.
Таким чином, підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки і матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових потреб за 2019, 2020, 2022 роки без врахування індексації є протиправними.
Тому, з метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за можливе зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплатити позивачу суми індексації до грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки і матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових потреб за 2019, 2020, 2022 роки.
Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Позивач звільнений від сплати судового збору, а матеріали справи не містять в собі доказів понесення сторонами інших судових витрат, з огляду на що відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 02.09.2021 та з 10.04.2022 по 19.05.2023 включно належних сум грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік" №1928- IX від 02 грудня 2021 року станом на 01.01.2022 та "Про Державний бюджет України на 2023 рік" №2710-IX від 03 листопада 2022 року станом на 01.01.2023.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 02.09.2021 та з 10.04.2022 по 19.05.2023 включно належних сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України: Про Державний бюджет України на 2020 рік", "Про Державний бюджет України на 2021 рік", "Про Державний бюджет України на 2022 рік" №1928- IX від 02 грудня 2021 року станом на 01.01.2022 та "Про Державний бюджет України на 2023 рік" №2710-IX від 03 листопада 2022 року станом на 01.01.2023, з урахуванням проведених раніше виплат.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки і матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових потреб за 2020 і 2022 роки без врахування індексації.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплатити ОСОБА_1 суми індексації до грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2021, 2022 та 2023 роки і матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових потреб за 2020 і 2022 роки.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

21.01.26