ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" січня 2026 р. Справа№ 910/5078/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ходаківської І.П.
суддів: Демидової А.М. 
Владимиренко С.В. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників:

від позивача: Бондаренко О. О.
від відповідача: не з`явилися 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення господарського суду міста Києва від 17.09.2025 (повне рішення складено та підписано 26.09.2025)

у справі № 910/5078/25 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Сервіс України" 

про стягнення 69 691 475,60 грн

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2025 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПАТ "НЕК "Укренерго", позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичний Сервіс України" (далі - ТОВ "Енергетичний Сервіс України", відповідач) про стягнення 69 691 475,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору про врегулювання небалансів електричної енергії від 10.08.2023 № 2513-01024 не повному обсязі сплатив позивачу вартість небалансів електричної енергії реалізованої у лютому 2025 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 69 626 748,70 грн.

Також позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 64 726,90 грн, як за прострочення оплати у спірному періоді (лютий 2025 року), так і за попередні періоди (листопад 2023 року та січень 2025 року).

03.09.2025 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 774 765,84 грн.

За результатами підготовчого засідання 03.09.2025, місцевий господарський суд постановив ухвалу, якою закрив провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 774 765,84 грн.

З урахуванням зазначеного та закриттям провадження у даній справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 774 765,84 грн, несплаченою залишилася заборгованість відповідача за небаланси електричної енергії за лютий 2025 року в розмірі 68 851 982,86 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.09.2025 у справі № 910/5078/25 позовні вимоги задоволено частково; присуджено до стягнення з ТОВ "Енергетичний Сервіс України" на користь ПАТ "НЕК "Укренерго" 68 851 982,86 грн основної заборгованості, 22 890,99 грн 3% річних та 826 498,49 грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 68 851 982,86 грн.

Щодо нарахування позивачем 3% річних, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріали справи не містять доказів надіслання відповідачу повідомлення про формування місячних звітів за небаланси електричної енергії за вказані періоди (листопад 2023 року та січень 2025 року), тоді як саме із вчиненням вказаної дії пов`язується настання у відповідача обов`язку із оплати відповідно до приписів п. 7.3.2 Правил ринку.

Враховуючи відсутність у суду можливості встановити дійсний період прострочення відповідача за періоди листопад 2023 року та січень 2025 року та перевірити правомірність здійсненого позивачем розрахунку 3 % річних, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних за вказані періоди, у зв`язку з недоведеністю.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва від 17.09.2025 у справі № 910/5078/25, ПАТ "НЕК "Укренерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить його скасувати, в частині відмови у стягненні 3% річних в розмірі 41 835,91 грн, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, ПАТ "НЕК "Укренерго" наполягає на тому, що нарахування 3% річних наведені у наданих ним до позову розрахунках є вірними.

При цьому, позивач зауважує на тому, що відповідачем жодним чином не було спростовано доводи позивача, також не подано жодних пояснень, відзиву на позовну заяву та контррозрахунку суми заявлених позивачем 3% річних.

Узагальнений виклад позиції іншого учасника справи.

Відповідач, у встановлений судом апеляційної інстанції строк, відзив на апеляційну скаргу не подав.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та явка представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 (колегією суддів у складі: головуючої Ходаківської І. П., суддів Демидової А. М., Владимиренко С. В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "НЕК "Укренерго" на рішення господарського суду міста Києва від 17.09.2025; розгляд справи № 910/5078/25 призначено в судовому засіданні на 10.12.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 14.01.2026 та продовжено строк розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 задоволено клопотання представника позивача про його участь в судових засіданнях у справі №910/5078/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні, яке відбулося 14.01.2026, участь у режимі відеоконференції брав представник позивача, який підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив її задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника у судове засідання 14.01.2026 не забезпечив. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

До визначеної дати проведення судового засідання від відповідача не надійшло заяв чи клопотань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, із вказівкою на наявність обставин, які б об`єктивно унеможливили розгляд справи у судовому засіданні 14.01.2026.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

ТОВ "Енергетичний Сервіс України" приєдналося до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що підтверджується повідомленням про приєднання до договору врегулювання небалансів електричної енергії (ідентифікатор договору - № 2533-01024; дата акцептування - 10.08.2023).

Таким чином, між сторонами укладено договір про врегулювання небалансів електричної енергії від 10.08.2023 № 2533-01024 (далі - договір).

Оскільки спірні правовідносини виникли у лютому 2025 року, то до них застосовується договір, в редакції наказу НЕК "Укренерго" від 08.07.2024 № 393.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови врегулювання небалансів електричної енергії СВБ (сторона, відповідальна за баланс), у тому числі її балансуючої групи. Цей договір є договором приєднання в розумінні статті 634 Цивільного кодексу України, умови якого мають бути прийняті іншою стороною не інакше, як шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. На підставі цього договору сторона, що приєднується, набуває статусу учасника ринку та здійснює свою діяльність у якості СВБ.

За змістом пункту 1.3 договору СВБ врегульовує небаланси електричної енергії, що склалися в результаті діяльності її балансуючої групи на ринку електричної енергії, або передає свою відповідальність за небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи.

ОСП врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами ринку (пункт 1.4 договору).

Врегулюванням небалансів електричної енергії є вчинення СВБ правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії та оплати платежів відповідно до Правил ринку (пункт 1.5 договору).

Пунктами 2.1, 2.2 договору встановлено, що вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

Згідно з пунктом 5.1 договору формування ОСП декадних звітів СВБ місячних звітів СВБ, позапланових звітів СВБ, звітів про коригування забезпечення СВБ кошти на рахунку ескроу СВБ відповідно до них, формування актів та списання ОСП коштів з рахунків ескроу СВБ на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ОСП здійснюється відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку та цим договором.

СВБ, у якої виникли зобов`язання перед ОСП щодо оплати за небаланс електричної енергії, вносить плату за електричну енергію виключно на рахунок ескроу СВБ. Кошти з рахунку ескроу СВБ в подальшому перераховуються на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ОСП, зазначені у реквізитах цього договору (пункт 5.3 договору).

Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (пункт 5.6 договору).

Відповідно до пункту 5.9 договору ОСП формує та направляє акт купівлі-продажу (далі - акт) до СВБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим. Підписання акта відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням КЕП (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом)), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами та розміщений у мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/, або у паперовій формі шляхом підписання уповноваженою особою акта (у разі неможливості підпису в електронній формі). Сторонами має бути забезпечена можливість здійснення електронного документообігу шляхом реєстрації у системі, яка забезпечує функціонування електронного документообігу. Протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта СВБ розглядає та повертає ОСП один примірник акта, підписаного зі своєї сторони. Акт повинен бути підписаний сторонами в один і той самий спосіб. У разі незгоди із розрахунками ОСП відповідно до акта СВБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обґрунтовані зауваження щодо цього акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається за даними, зазначеними в акті. Якщо СВБ протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до СВБ акта не ініціював спір та не направив до ОСП підписаний зі сторони СВБ примірник акта, то такий акт вважається підписаним СВБ.

За приписами пункту 9.1 договору, останній набирає чинності з дати реєстрації ОСП СВБ відповідно до її заяви-приєднання до цього договору і є чинним до 31 грудня включно року, у якому була надана заява-приєднання. Після реєстрації учасника ринку ОСП зобов`язаний надати такій СВБ витяг з відповідного реєстру.

Якщо жодна зі сторін не звернулася до іншої сторони у строк не менше ніж за 1 місяць до закінчення терміну дії цього договору з ініціативою щодо його розірвання, то цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на тих же умовах (пункт 9.2 договору).

Відповідно до пункту 1.1.2 глави 1.1, пункту 1.11.1 та пункту 1.11.8 глави 1.11 розділу І Правил ринку система управління ринком (Market management system) - програмно-інформаційний комплекс, що складається з окремих систем та підсистем, які забезпечують автоматичне управління даними та процесами, а також виконання розрахунків, передбачених цими Правилами, з урахуванням інтеграції з іншими програмно-інформаційними комплексами, які забезпечують необхідні функції. За допомогою СУР (систему управління ринком) здійснюється управління процесами, зокрема проведенням необхідних розрахунків, реєстрацією ринкових даних і результатів діяльності на ринку електричної енергії згідно з цими Правилами. АР надає кожному учаснику ринку через його персональний кабінет доступ до записів даних розрахунків, що створив АР щодо цього учасника ринку, відповідно до інструкції з користування системою управління ринком.

Розділом VII Правил ринку визначені питання щодо порядку розрахунків та здійснення платежів, у тому числі розрахунки за небаланси електричної енергії.

Зокрема, відповідно до пункту 7.3.2 глави 7.3 Правил ринку, для формування місячного звіту СВБ АКО (адміністратор комерційного обліку) на дев`ятий день місяця, наступного за розрахунковим, надає АР сертифіковані дані комерційного обліку за розрахунковий місяць. АР через СУР, на одинадцятий календарний день місяця, наступного за розрахунковим, формує місячний звіт СВБ та надсилає на електронну адресу СВБ повідомлення про формування місячного звіту СВБ. СВБ зобов`язана впродовж двох робочих днів з дня отримання повідомлення про формування місячного звіту СВБ забезпечити на рахунку ескроу СВБ наявність коштів, вільних від інших зобов`язань з оплати поточної заборгованості СВБ та погашення простроченої заборгованості СВБ в обсязі, достатньому для оплати СВБ небалансів відповідно до місячного звіту СВБ. З урахуванням даних місячного звіту СВБ оформлюється акт купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів у порядку, встановленому договором про врегулювання небалансів електричної енергії. Якщо за результатами місячного звіту СВБ має відбутись списання для АР (нарахування для СВБ), АР на четвертий робочий день з дня надсилання повідомлення про формування місячного звіту СВБ перераховує з рахунку зі спеціальним режимом використання ОСП кошти на рахунок СВБ відповідно до акта купівлі-продажу небалансів електричної енергії.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2025 позивач сформував у системі MMS місячний звіт за небаланси електричної енергії на суму 73 970 873,15 грн з ПДВ за лютий 2025 року (ідентифікатор звіту 1103202500120) та цього ж дня виставив його відповідачу, що підтверджується скріншотом з вказаної системи, долученим до позову.

21.03.2025 між сторонами шляхом проставлення КЕП було підписано акт № СВБ_02_2025_02_2533 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 28.02.2025, згідно з яким сума коштів, яка підлягає оплаті (списання з рахунку ескроу) зі сторони СВБ за електричну енергію для врегулювання небалансів склала 73 970 873,15 грн з ПДВ.

Як зазначив позивач у позові, відповідач лише частково розрахувався за небаланси за лютий 2025 року. Зокрема відповідно до платіжної інструкції від 04.03.2025 № МЕВ093/1 відповідачем було сплачено кошти у розмірі 6 108 696,84 грн, призначення платежу: "Розподіл коштів за електричну енергію згідно алгоритму (пост.НКРЕКП від 27.06.2019 № 1246) та довідки ОСП, в т.ч. ПДВ". Із вказаної суми сплачених коштів позивачем було зараховано за лютий 2025 року суму в розмірі 4 344 124,45 грн.

Таким чином, спір у даній справі виник у зв`язку з несплаченою відповідачем заборгованістю за врегулювання небалансів електричної енергії за лютий 2025 у розмірі 69 626 748,70 грн.

Водночас, як вище зазначалось, після відкриття господарським судом провадження у даній справі, відповідачем за платіжними інструкціями від 15.08.2025 № МЕВ103/1 та від 18.08.2025 № МЕВ104/1 було сплачено на користь позивача кошти заборгованості у загальному розмірі 363 383,54 грн. 

При цьому, згідно з актом коригування від 25.04.2025 № СВБ_К_03_2025_02_2533 до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 28.02.2025 № СВБ_02_2025_02_2533 згідно з договором від 10.08.2023 № 2533-01024 сума заборгованості за лютий 2025 року зменшилася на 411 382,30 грн.

З урахуванням наведеного, несплаченою відповідачем залишилася заборгованість за небаланси електричної енергії за лютий 2025 у розмірі 68 851 982,86 грн.

Також, згідно зі статті 625 ЦК України, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача, за прострочення виконання ним своїх грошових зобов`язань, 3% річних у розмірі 64 726,90 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 3% річних в розмірі 41 835,91 грн. Відтак, оскаржуване судове рішення в іншій частині в апеляційному порядку не переглядається відповідно до вимог ст. 269 ГПК України.

Частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу Закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Як встановлено місцевим господарським судом, із наданих позивачем розрахунків 3% річних, останнім здійснено їх нарахування як за прострочення оплати у спірному періоді (лютий 2025 року), так і за попередні періоди (листопад 2023 року та січень 2025 року).

Поряд з цим, позивачем було надано до матеріалів справи акт-коригування (врегулювання) № ВР/23/11-2533 від 05.03.2024 до акта купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів від 30.11.2023 № ВН/23/11-2533, який підписаний сторонами КЕП 21.03.2023, відповідно до якого визначено вартість купленої СВБ електричної енергії для врегулювання небалансів у листопаді 2023 року, яка становить 38 175 501,84 грн з ПДВ.

Також позивачем надано акт № СВБ_02_2025_01_2533 купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів від 30.01.2025 (без доказів його підписання сторонами), у якому визначено вартість купленої СВБ електричної енергії для врегулювання небалансів у січні 2025 року, яка становить 62 808 192,80 грн з ПДВ (з урахуванням зарахування зустрічних однорідних вимог визначено суми до сплати для СВБ у розмірі 62 081 173,12 грн.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів надіслання відповідачу повідомлення про формування місячних звітів за небаланси електричної енергії за вказані періоди (листопад 2023 року та січень 2025 року), тоді як саме із вчиненням вказаної дії пов`язується настання у відповідача обов`язку із оплати відповідно до приписів п. 7.3.2 Правил ринку.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відсутність у нього можливості встановити дійсний період прострочення відповідача за періоди листопад 2023 року та січень 2025 року та перевірити правомірність здійсненого позивачем розрахунку, тому позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних за вказані періоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи позивача стосовно того, що відповідачем не надано пояснень, відзиву на позовну заяву чи контррозрахунку, який би спростовував розмір заявлених позивачем у позові 3% річних, судовою колегією відхиляються, оскільки надання пояснень у тому числі надання контррозрахунку не є прямим процесуальним обов`язком відповідача, а є його правом. Тобто згідно з принципами змагальності, відповідач має право, але не зобов`язаний, надати альтернативний розрахунок позовних вимог, навіть у випадку, якщо він не згоден з сумою, заявленою позивачем.

На підставі викладеного, враховуючи розрахунок позивача, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовну вимогу в частині стягнення 3 % річних у сумі 22 890, 99 грн за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у лютому 2025 року.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду, судовою колегією не встановлено неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час винесення оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні 3% річних в розмірі 41 835,91 грн і підстав для його зміни чи скасування, за мотивів наведених у апеляційній скарзі, колегія суддів теж не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Інші наведені позивачем у апеляційній скарзі аргументи колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учаснику справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 17.09.2025 у справі №910/5078/25 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова складена 26.01.2026. 

Головуючий суддя І.П. Ходаківська 

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко