КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 січня 2026 року місто Київ

справа № 759/25746/25
апеляційне провадження № 33/824/726/2026

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Головачова Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Зоценка Олександра Вікторовича на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва Жмудь В.О. від 28 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 28 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Не погоджуючись з постановою судді районного суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Зоценко О.В. 5 грудня 2025 року звернувся із апеляційною скаргою, у якій просив скасувати постанову Святошинського районного суду міста Києва від 28 листопада 2025 року та закрити провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Представник скаржника зазначає, що суд неповно з`ясував фактичні обставини справи та належним чином не дослідив і не надав оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, зокрема тому, що матеріали справи не містять відомостей про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції було грубо порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки скаржник не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки наполягав на його проведенні протягом 40 хвилин, що підтверджується відеозаписом, однак внаслідок сильного больового синдрому та забою грудної клітини, не зміг цього зробити з об`єктивних причин.

Також вказує, що пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути беззаперечними доказами винуватості скаржника, оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції вони підтвердили, що не бачили, хто саме перебував за кермом транспортного засобу. Крім того, між ОСОБА_1 та вказаними свідками попередньою відбувся конфлікт, під час якого вони завдали йому тілесних ушкоджень, відтак вони не могли бути залучені як свідки через можливу упередженість.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Зоценко О.В. підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до статті 245 КУпАП серед завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

12 жовтня 2025 року о 15 год. 52 хв. інспектором взводу № 1 роти № 5 батальйону № 4 полку № 1 Управління патрульної поліції в місті Києві старшим лейтенантом поліції Онищук Я.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 481229 за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 з якого убачається, що 12 жовтня 2025 року о 14 год. 00 хв. в місті Києві, по вулиці Львівська, 12, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП. 

До матеріалів справи долучене направлення до КНП «КМКЛ» № 10.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Проте з таким висновком місцевого суду погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (стаття 251 КУпАП).

У відповідності до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до змісту частини 1 статті 130 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає у випадку керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного). Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).

Для того щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення ПДР та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».

Так, у своєму рішенні від 15 березня 2019 року Верховний Суд у справі №686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 481229 за частиною 1 статті 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , 12 жовтня 2025 року о 14 год. 00 хв. в місті Києві, по вулиці Львівська, 12, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. 

Водночас з відеозапису, долученого до матеріалів справи, не вбачається фактичного процесу керування ОСОБА_1 транспортним засобом чи його зупинки. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 перебував у дворі біля будинку, а не за кермом транспортного засобу. Відтак, це виключає можливість вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та відсутні правові підстави для зупинки його працівниками патрульної поліції, а також для встановлення факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував автомобілем у момент. Відсутні також докази того, що працівники поліції здійснювали заходи щодо його зупинки на вулиці Львівській.

Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, дав неналежну оцінку доказам, зокрема протоколу та відеозапису. 

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до показань свідків у цій справі, оскільки вони не є достатніми та беззаперечними доказами факту керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Показання свідків не можуть бути належним доказом у ситуації, коли відсутні інші об`єктивні підтвердження порушення, зокрема відеозапис чи результати відповідних тестів. Крім того, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є непослідовними та містять істотні розбіжності, а також самі свідки підтвердили, що не бачили, хто саме перебував за кермом транспортного засобу.

Окрім цього, суд зазначає, що з наданого відеозапису не вбачається факту відмови скаржника від проходження огляду на стан сп`яніння. Відеофіксація не містить чіткого та однозначного волевиявлення скаржника щодо відмови від проходження відповідного огляду, ОСОБА_1 неодноразово наголошував про неможливість пройти огляд у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. За таких обставин відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про фактичну відмову скаржника від проходження огляду. Для настання відповідальності необхідно, щоб були наявні належні та допустимі докази фактичного керування транспортним засобом у стані сп`яніння, яких у цій справі немає.

Відповідно до статті 252 КУпАП, докази підлягають оцінці за внутрішнім переконанням суду, що базується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності з дотриманням вимог закону.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, згідно з вимогами статті 255 КУпАП. Однак у цій справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 - адвоката Зоценка О.В. підлягає задоволенню, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Зоценком Олександром Вікторовичем, задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 28 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Головачов