П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
——————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/14551/23	

Перша інстанція: суддя Вовченко О.А.,
повний текст судового рішення
складено 28.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в порядку письмового провдаженння апеляційну Херсонської обласної прокуратури на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року по справі за позовом заступника керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України, товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська пересувна механізована колона», про визнання протиправними та скасування протоколу, наказу та спеціального дозволу на користування надрами, –

В С Т А Н О В И В:
21.06.2023 заступник керівника Херсонської обласної прокуратури (надалі позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології та надр України, товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська пересувна механізована колона», в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати протокол №3556 від 15.04.2016 засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин;
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 20.10.2016 №361 в частині надання спеціального дозволу на користування надрами товариству з обмеженою відповідальністю «Одеська пересувна механізована колона» (код ЄДРПОУ 38437055);
- визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами від 18.11.2016 №6154, виданий товариству з обмеженою відповідальністю «Одеська пересувна механізована колона» (код ЄДРПОУ 38437055) для видобування корисних копалин видобування вапняків, придатних для виробництва вапна гідравлічного на території Білокриницького родовища (ділянка Основна) Херсонської області.
29 вересня 2023 року ухвалою суду першої інстанції залишено без розгляду позовну заяву заступника керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології на надр України, товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська пересувна механізована колона», про визнання протиправними та скасування протоколу, наказу та спеціального дозволу на користування надрами.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2023 р. апеляційну скаргу заступника керівника Херсонської обласної прокуратури залишено без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2024 року, касаційну скаргу заступника керівника Херсонської обласної прокуратури задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2023 року у справі №420/14551/23 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою від 08 січня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд прийняв до провадження адміністративну справу №420/14551/23.
15.01.2025 Державна служба геології на надр України подала заяву про залишення позову без розгляду.
17.01.2025 Державна комісія України по запасах корисних копалин подала клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.
Ухвалою від 04.11.2025 Одеський окружний адміністративний суд залишив без руху адміністративний позов заступника керівника Херсонської обласної прокуратури, надавши позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку, з наданням відповідних підтверджуючих документів.
На виконання ухвали суду першої інстанції позивач 17.11.2025 подав пояснення, в яких вказав про відсутність підстав для подання прокурором заяви про поновлення строку звернення до суду, оскільки про неправомірне отримання ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» права користування надрами місцевого значення прокурор дізнався з відповідей Держгеонадр від 05.04.2023 та 30.05.2023, та у тримісячний строк 21.06.2023 звернувся до суду з відповідним позовом.
Ухвалою від 28.11.2025 Одеський окружний адміністративний суд позовну заяву заступника керівника Херсонської обласної прокуратури залишив без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28.11.2025 у справі №420/14551/23 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки підстави для звернення з даним позовом до суду виникли після надходження до прокуратури листів Держгеонадр №1808/03-4/2-23 від 05.04.2023 та №2828/03-4/2-23 від 30.05.2023, якими підтверджена чинність наданого ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» спеціального дозволу на користування надрами від 18.11.2016 №6154 та надані документи, на підставі яких наданий цей дозвіл.
Оскільки підстави для звернення прокурора з позовом до суду виникли після отримання ним оскаржуваних документів, надання їм оцінки в сукупності з точки зору законності та встановлення факту їх протиправності, суд першої інстанції, на думку апелянта помилково ототожнив поняття право на пред`явлення позову та підстави для звернення з позовом до суду, а також необґрунтовано визначив момент виникнення підстав для пред`явлення даного позову прокурором датами складання та видання оскаржуваних протоколу, наказу та дозволу.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 244, 245 КАС України в ухвалі про залишення позову без розгляду, без дослідження наданих позивачем доказів та обставин справи, надав оцінку оскаржуваним протоколу, наказу та дозволу та визнав їx протиправними з метою обґрунтування виникнення у позивача підстав для звернення з позовом до суду та наявності підстав для залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не досліджував будь-які докази у справі та не встановлював обставини справи, а тому у суду не було підстав для визнання оскаржуваних протоколу, наказу та дозволу протиправними в ухвалі про залишення позову без розгляду.
Також, апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на рішення Ради національної безпеки i оборони України від 19.03.2021, введене в дно Указом Президента України №122/2021 від 25.03.2021 «Щодо стану справ у сфері надрокористування», оскільки цей документ визначає лише пріоритетний напрямок діяльності для органів державної влади та правоохоронних органів на майбутнє, однак дане рішення не свідчить про наявність підстав для звернення прокурора до суду з цим позовом з моменту його прийняття.
3 огляду на викладене, апелянт вказує, що необґрунтованим є також висновок суду першої інстанції про те, що відсутність доказів невідкладної реакції органів прокуратури після введення в дії рішення Ради національної безпеки i оборони України від 19.03.2021 є свідченням неповажності причин пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки суд першої інстанції помилкового, у такому випадку, визначає початок спливу тримісячного строку на звернення прокурора до суду з дати прийняття даного рішення РНБО України, що суперечить попереднім висновкам суду щодо початку строку на звернення до суду з дати складання та прийняття оскаржуваних протоколу, наказу та дозволу.
Дані висновки суду першої інстанції, на думку апелянта, свідчать про вільне та безпідставне трактування судом моменту початку строку звернення прокурора до адміністративного суду у цій справі, а також про відсутність належного обґрунтування визнання неповажними причин пропуску прокурором строку на звернення до суду.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував, що підстави для звернення прокурора з позовом до суду пов`язані із наявністю підстав для представництва інтересів держави в суді порядок встановлення яких визначено статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» частиною четвертою якої передбачено, що виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенцій якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та ix копії
Отже лише дати складання та прийняття спірних документів та потенційна можливість ознайомлення з їх змістом на офіційних сайтах суб`єктів владних повноважень не можуть бути процесуальною підставою для звернення прокурора з позовом до суду.
Зазначає апелянт і про те, що у позові прокурором вже було викладене клопотання про поновлення строку звернення до суду та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 у справі №420/14551/23 вже було відкрито провадження у адміністративній справі та судом зазначено, що позовна заява подана у строк, передбачений ст.122 КАС України та відповідає вимогам, встановленим статтями 160,161 КАС України.
Апелянт звертає увагу на те, що питання додержання строків звернення позивача до суду, а також наявності підстав для залишення позову без руху вирішується судом на стадії відкриття провадження у справі. Після відкриття провадження у справі суд може постановити ухвалу про залишення позову без руху тільки у випадку встановлення судом факту подання позовної заяви без додержання вимог ст. ст. 160, 161 КАС України, які не регулюють порядок додержання та поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.
Водночас, питання строку звернення прокурора до суду із позовом у цій справі вже розглядалося Верховним Судом України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду. Зокрема, апелянт вказує, що постановою Верховного Суду від 09.12.2024 у зазначеній справі за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023 рішення судів першої та апеляційної інстанції про залишення з цих підстав позову без розгляду справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Верховним Судом зазначено, що « 35. Прокурор стверджує про виникнення підстав для звернення до суду із позовом після надходження до прокуратури листів Держгеонадра від 05.04.2023 та від 30.05.2023. На час звернення до суду із позовом, на думку прокурора, порушення законодавства триває. 36. Учасники справи не довели, а суди не встановили обставин, які б свідчили про те, що прокурор знав про порушення раніше, ніж 05.04.2023. З огляду на це, Суд вважає, що тримісячний строк звернення до суду слід обчислювати з 05.04.2023. Зважаючи на те, що прокурор звернувся до суду 14.06.2023, тримісячний строк звернення до суду дотримано. Отже, висновок судів про те, що строк пропущено, є помилковим».
Не погоджується апелянт і з твердженням суду першої інстанції про те, що станом на дату постановлення Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2023, ухвалення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023 та постанови Верховного Суду від 09.12.2024, в матеріалах справи були відсутні докази отримання Офісом Генерального прокурора від Державної служби геології та надр України листа №9897/01/02-21 від 17.06.2021, а також листа-орієнтування про вжиття заходів на захист інтересів держави у сфері охорони та раціонального використання надр №12/2-320ВИХ-514ОКВ-21 від 31.08.2021, який направлявся керівникам обласних прокуратур.
Апелянт звертає увагу, що зазначені докази: лист Державної служби геології та надр України №9897/01/02-21 від 17.06.2021, адресований до Офісу Генерального прокурора на запит від 01.06.2021 №12/2-35вих-12 «Щодо рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021», з переліком суб`єктів господарювання, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, серед яких значиться ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» та лист-орієнтування Офісу Генерального прокурора про вжиття заходів на захист інтересів держави у сфері охорони та раціонального використання надр №12/2-320ВИХ-514ОКВ-21 від 31.08.2021 на адресу керівників обласних прокуратур, надані до суду Державною службою геології та надр України та Державною комісією України по запасах корисних копалин 16 та 17 січня 2025 року разом з заявою та клопотанням про залишення позову без розгляду.
Вищевказані обставини справи, на думку апелянта, свідчать про те, що 01.06.2021 Офіс Генерального прокурора звернувся і запитом №12/2-35вих-21 до Держаної служби геології та надр України, щодо надання переліку суб`єкті господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, зокрема за результатами апробації запасі корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, тому числі дослідно-промислової розробки. Отримавши перелік суб`єктів господарювання, яким надано дозволи на спеціальне, користування надрам поза аукціоном, Офіс Генерального прокурора розіслав керівникам обласних прокуратур лист орієнтування про вжиття заходів на захист інтересів держави у сфері охорони та раціонального використання надр від 31.08.2021 №12/2-320ВИХ-514ОКВ-21.
Проте, на думку апелянта, зазначене не має значення для визначення перебігу строку позовної давності, оскільки про порушення вимог законодавства стало відомо прокурору з часу отримання ним 05.04.2023 та 30.05.2023 копій документів та встановлення порушень за результатами їх вивчення, з чим також погодився Верховний Суд, виклавши свої міркування в постанові від 09.12.2024 в цій справі.
У відзиві на апеляційну скаргу, Державна комісія України по запасах корисних копалин, посилаючись на доводи, що узгоджуються із висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська пересувна механізована колона» у поясненнях від 22.01.2026, також, посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що Офісом Генерального прокурора 01.06.2021 (т.3 а.с.66-67) витребувано у Державної служби геології на надр України №12/2-35 ВИХ-21 у строк до 17.06.2021 перелік суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які: поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, зокрема за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки.
Державною службою геології на надр України на запит Офісу Генерального прокурора від 01.06.2021 надано 17.06.2021 року лист «Щодо рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021», №9897/01/02-21 та відповідний перелік суб`єктів господарювання які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, серед яких значилось ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» (п. 39 Переліку до відповіді) (т.3 а.с.68-71).
Отже, Офіс Генерального прокурора з червня 2021 року був обізнаний про те, що ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» отримало спеціальний дозвіл на користування надрами поза аукціоном 
31 серпня 2021 року Офіс Генерального прокурора направив керівникам обласних прокуратур, для опрацювання перелік надрокористувачів, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, що підтверджено Листом-орієнтуванням про вжиття заходів на захист інтересів держави у сфері охорони та раціонального використання надр №12/2-320ВИХ-514ОКВ-21 (т.3 а.с. 72-75).
Херсонська обласна прокуратура, яка входить в систему прокуратури України з червня 2021 року володіючи інформацією щодо отримання ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» спеціального дозволу на користування надрами від 18.11.2016 №6154 без проведення аукціону, подала відповідні запити у березні та квітні 2023 року до державних органів, зокрема Державної служби геології та надр України та Державної комісії України по запасах корисних копалин, у тому числі щодо оскаржуваного дозволу, отримавши відповіді та відповідні документи 05.04.2023 та 30.05.2023. До суду позивач звернувся з позовною заявою 21 червня 2023 (Вхід. №15670/23).
За наведених обставин, які стали відомі суду після ухвалення КАС ВС в цій справі постанови від 09.12.2024, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду, а тому ухвалою суду від 04 листопада 2025 залишив без руху позовну заяву, запропонувавши позивачу надати суду заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку, з наданням відповідних підтверджуючих доказів.
Після отримання копії ухвали суду першої інстанції від 04.11.2023, позивач 14.11.2025 надав суду пояснення, в яких вказав, що відсутні підстави для подання прокурором заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших поважних причин пропуску процесуального строку, оскільки питання строку звернення прокурора до суду із позовом у цій справі вже розглядалося Верховним Судом України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду. 
Також в поясненнях заступником керівника Херсонської обласної прокуратури зазначено, що рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021 (введено в дію Указом Президента України від 25.03.2021 №122/2021), яким рекомендовано Офісу Генерального прокурора разом з іншими правоохоронними органам вжити додаткових заходів щодо виявлення й розслідування фактів порушення вимог законодавства у сфері надрокористування теж не може вважатися днем відліку строку чи підставою звернення до суду, оскільки воно не містить відомостей про правопорушення, осіб, що їх вчинили. Це рішення є лише приводом для організації роботи прокуратури у відповідному напрямку. На виконання вимог ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Херсонською обласною прокуратурою 20.03.2023 та 27.04.2023 направлено запити до Державної служби геології та надр України, у яких зазначено про можливі порушення вимог законодавства про надра під час надання ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» права на користування надрами та прохання надати документи, на підставі яких відповідач отримав спеціальний дозвіл на користування надрами. Листами Держгеонадра від 05.04.2023 та 30.05.2023 останнє підтвердило отримання ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» без конкурсу спеціального дозволу на користування надрами від 18.11.2016 №6154 для видобування вапняків, придатних для виробництва вапна гідравлічного на території Білокриницького родовища (ділянка Основна) Херсонської області та його чинність на цей час, а також надало копії документів, на підставі яких видано вказаний дозвіл. На основі цих відповідей прокурор дійшов висновку, що ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» неправомірно набуло право користування надрами місцевого значення без проведення аукціону, у зв`язку з чим наказ Державної служби геології та надр України від 20.10.2016 №361 в частині надання ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» спеціального дозволу на користування надрами поза аукціоном та сам дозвіл є протиправними та підлягає скасуванню. Саме проаналізувавши надані відповіді, прокурор встановив ознаки порушення закону та інтересів держави і, відповідно, підстави для звернення до суду з позовом.
Залишаючи без розгляду позовну заяву прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що після відкриття провадження по справі та ухвалення постанови КАС ВС від 09.12.2024 в цій справі, був встановлений факт пропуску позивачем строку звернення до суду, у зв`язку із чим позовна заява була залишена без руху, а позивачу наданий строк для порушення питання щодо поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом та надання доказів на підтвердження існування поважних причин пропуску такого строку. 
Проте, позивач надав лише пояснення, в яких виклав свої міркування щодо дотримання ним строку звернення до адміністративного суду. 
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що у постанові від 09.12.2024 в цій справі Верховний Суд зазначив, що учасники справи не довели, а суди не встановили обставин, які б свідчили про те, що прокурор знав про порушення раніше, ніж 05.04.2023, внаслідок чого вважає, що тримісячний строк звернення до суду слід обчислювати з 05.04.2023 (п. 36). Проте, на час ухвалення касаційним судом вказаної постанови, матеріали справи не містили доказів того, що з червня 2021 органам прокуратури було достеменно відомо про обставини, які визначені як підстави заявленого позову, а саме про те, що ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» отримано дозвіл на користування надрами поза аукціоном при цьому з позовною заявою до суду заступник керівника Херсонської обласної прокурори звернувся лише 21.06.2023. Відсутність належних та допустимих, в розумінні ст. ст. 73,74 КАС України, доказів невідкладної реакції органів прокуратури після отримання відомостей стосовно підстав надання ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» спеціального дозволу на користування надрами від 18.11.2016 №6154 свідчить про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
За приписами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України).
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру» (тут і надалі в редакції чинній на час подання позову) на прокуратуру покладаються такі функції, як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.
Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абз.4 ч. 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
За приписами абзаців 5-7 частини 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», у разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина або представництва інтересів держави у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:
1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом;
2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.
Матеріалами справи підтверджено та доводами апеляційної скарги не спростовано, що 01.06.2021 Офіс Генерального прокурора звернувся із запитом №12/2-35вих-21 до Держаної служби геології та надр України, щодо надання переліку суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, зокрема за результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розроби (т.3 а.с.66-67)
Листом Державної служби геології та надр України №9897/01/02-21 від 17.06.2021, адресованим Офісу Генерального прокурора на запит від 01.06.2021 №12/2-35вих-12, «Щодо рішення Ради національної безпеки і оборони України від 19.03.2021» наданий в тому числі перелікм суб`єктів господарювання які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами, серед яких значиться ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» із зазначенням місцезнаходження суб`єкта господарювання; номеру, дати видачі та терміну дії спеціального дозволу на користування надрами; родовища, корисних копалин та області розташування родовища) (т.3 а.с.68-71).
Офісом Генерального прокурора на керівників обласних прокуратур був направлений лист-орієнтування про вжиття заходів на захист інтересів держави у сфері охорони та раціонального використання надр №12/2-320ВИХ-514ОКВ-21 від 31.08.2021 (т.3 а.с.72-75), яким керівників обласних прокуратур повідомлено, окрім іншого, про наявність рішення Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №826/7696/18 щодо підстав надання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону, та наданий для опрацювання перелік суб`єктів господарювання у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр , які поза аукціоном отримали спеціальні дозволи на користування надрами з результатами апробації запасів корисних копалин без спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки. Також вказано, що за результатами за наявності підстав необхідно вжити заходи представницького та кримінально-правового характеру, про що повідомити Офіс Генерального прокурора.
Отже, починаючи з серпня 2021 органам прокуратури, в тому числі і Херсонській обласній прокуратурі, було достеменно відомо про обставини, які визначені як підстави заявленого позову, про те, що ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» отримано дозвіл на користування надрами поза аукціоном від 18.11.2016, на підставі наказу №361 від 20.10.2016.
Проте, Херсонська обласна прокуратура більш ніж через півтори роки, звернулась до Державної служби геології надр України із запитом від 20.03.2023 (т.1 а.с.74-75), та із запитом від 27.04.2023 (т.1 а.с.77), отримавши на них відповіді від 05.04.2023 та від 30.05.2023 відповідно (т.1 а.с76, 78).
При цьому з позовною заявою до суду заступник керівника Херсонської обласної прокурори звернувся 21.06.2023.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею цього Кодексу.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Частиною 1 ст. 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Абзацом 2 частини 2 статті 122 КАС України, встановлено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Отже, тримісячний строк звернення суб`єкта владних повноважень до суду обумовлений метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені ст.123 КАС України, відповідно до якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3). Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4).
Як правильно зазначив суд першої інтенції, строк звернення до адміністративного суду це тривалість часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом прав, свобод чи інтересів. 
При цьому тримісячний строк звернення до суду у суб`єкта владних повноважень розраховується з дня виникнення підстав, що дають такому суб`єкту право на пред`явлення визначених законом вимог.
Законодавчо закріпленні строки звернення з позовною заявою до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, а також дисциплінує учасників адміністративного процесу та стимулює добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом; 4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Водночас чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, і для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.
Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом або судом. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зобов`язаний встановити: 1) момент виникнення у прокурора права на звернення з цим позовом до суду з урахуванням положень ст. 53 КАС України та ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”; 2) дату, з якої прокурор мав дізнатися про фактичні обставини, що слугували підставою для його звернення до суду з позовом у цій справі.
Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на доводи Верховного Суду стосовно того, що в цій справі строк звернення до адміністративного суду слід обчислювати з 05.04.2023, з огляду на таке.
Так, у постанові від 09.12.2024 в цій справі №420/14551/23 Верховний Суд зазначив, що учасники справи не довели, а суди не встановили обставин, які б свідчили про те, що прокурор знав про порушення раніше, ніж 05.04.2023. Суд вважає, що тримісячний строк звернення до суду слід обчислювати з 05.04.2023 (п. 36).
За вказаних обґрунтувань Верховного Суду у постанові від 09.12.2024 вбачається, що сторони подали до суду недостатньо доказів на підтвердження того, що прокурор знав або міг знати про відповідні порушення раніше, ніж це було заявлено прокурором, що стало підставою для висновку Верховного Суду про передчасність залишення позову без розгляду внаслідок пропущення строку звернення до суду.
Однак, як свідчать матеріалами справи, станом на дату постановлення ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 29.09.2023, ухвалення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2023 та постанови Верховного Суду від 09.12.2024, в матеріалах справи були відсутні докази отримання Офісом Генерального прокурора від Державної служби геології та надр України листа від 17.06.2021 №9897/01/02-21, а також листа-орієнтування про вжиття заходів на захист інтересів держави у сфері охорони та раціонального використання надр №12/2-320ВИХ-514ОКВ-21 від 31.08.2021, який направлявся керівникам обласних прокуратур. 
Зазначені докази були надані до суду першої інстанції Державною службою геології та надр України та Державною комісією України по запасах корисних копалин 16 та 17 січня 2025 року разом з заявою та клопотанням про залишення позову без розгляду.
Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що серпня 2021 року органам прокуратури було достеменно відомо про обставини, які визначені як підстави заявленого позову, зокрема і про те, що ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» отримано дозвіл на користування надрами поза аукціоном.
Відсутність належних та допустимих, в розумінні ст. ст. 73,74 КАС України, доказів невідкладної реакції органів прокуратури після отримання відомостей стосовно підстав надання ТОВ «Одеська пересувна механізована колона» спеціального дозволу на користування надрами від 18.11.2016 №6154 (більш ніж півтори роки) свідчить про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що будучи достеменно обізнаним у серпні 2021 року про обставини, які визначені як підстави заявленого позову, позивач у червні 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду, у зв`язку з чим постановив ухвалу від 04.11.2025 про залишення позову без руху, надавши позивачу достатньо часу для порушення питання щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Адже, володіючи у серпні 2021 року відповідною інформацією прокурор більш ніж півтори роки не вчиняв жодних дій, не направляв жодних запитів до державних органів, зокрема Держгеонадра, у тому числі щодо оскаржуваних наказів та спецдозволу, не зважаючи на те, що оскаржуваний наказ, спец дозвіл та додані до нього документи містяться у відкритому доступі на офіційному сайті Держгеонадр, а електронна версія оскаржуваного протоколу було розміщена у відкриту доступі в мережі Інтернет зокрема в період з 30.06.2020 до 24.02.2022. 
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до наказу Офісу Генерального прокурора від 21.08.2020 №389, відомості для встановлення наявності підстав для застосування представницьких повноважень мають отримуватись, окрім іншого, публікацій у медіа, у тому числі мережі Інтернет, публічної інформації у формі відкритих даних (п.4).
Також пунктом 8.2 наказу Офісу Генерального прокурора від 21.08.2020 №389, визначено керівникам підрозділів представництва в суді та інших структурних підрозділів Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур відповідно до їхньої компетенції, керівникам окружних прокуратур, їхнім першим заступникам і заступникам контролювати своєчасність здійснення моніторингу та прийняття обґрунтованих рішень щодо застосування представницьких повноважень за встановленими фактами порушень інтересів держави.
Апеляційний суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 20.04.2021 у справі №640/17351/19 вказав на те, що визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.
За наведених обставин, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта та погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що дати 05.04.2023 та 30.05.2023 не змінюють моменту (серпень 2021 року), з якого прокурор знав або повинен був дізнатися про наявність порушених інтересів держави, оскільки вони лише свідчить про час, коли прокурор почав вчиняти активні дії з реалізації своїх повноважень щодо звернення до суду з позовом в інтересах держави, і ця подія не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірних правовідносинах.
Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо безпідставного залишення позову без руху ухвалою суду першої інстанції від 04.11.2025, оскільки суд першої інстанції, на підставі обставин, які встановлені у 2025 році, дійшов правильного висновку про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду. Посилання прокурора на те, що у позовній заяві, поданій у червні 2023 року, вже порушувалось питання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, апеляційний суд вважає нелогічним, адже суд першої інстанції в ухвалі від 04.11.2025 в описовій та мотивувальній частині ухвали, навів підстави за яких він дійшов висновку про пропуск прокурор строку звернення до суду, та про час коли суд першої інстанції дізнався про наявність обставин та доказів на їх підтвердження, що достеменно свідчать про пропуску прокурор строку звернення до суду з позовом.
При цьому, залишаючи позов без руху, суд першої інстанції, надав прокурору - позивачу процесуальну можливість порушити питання щодо поновлення строку звернення з позовом до адміністративного суду, з урахуванням обставин, які були з`ясовані у 2025 році, після ухвалення КАС ВС постанови в цій справі від 09.12.2024. 
Проте, заступник керівника Херсонської обласної прокуратури не скористався своїм правом надання до суду доказів звернення з позовом до суду у строки, визначені ст. 122 КАС України чи належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду. 
За встановлених фактичних обставин, які підтверджені матеріалами справи та не спростовані доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для залишення позовної заяви заступника керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин, Державної служби геології на надр України, товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська пересувна механізована колона», про визнання протиправними та скасування протоколу, наказу та спеціального дозволу на користування надрами без розгляду.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 294, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Херсонської обласної прокуратури -залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія